Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares ja -
Vieraanani tänään on Joonas Mähönen. Tervetuloa Joonas.
Kiitos Martti. - Uskon, että tästä tulee voimallinen ohjelma.
Sellainen hytynä on jo valmiiksi.
Kerro lyhyesti elämäsi lähtökohdat. Millaiset ne olivat?
Millainen oli lapsuutesi? - Tapaan sanoa, etten toivoisi pahimmalle -
vihamiehellekään olosuhteita missä olen kasvanut.
Synnyin Helsingissä laman keskelle rikkinäiseen perheeseen, -
jossa päihteet oli osana perhettä. Äiti jäi yksinhuoltajaksi hyvin nuorena.
Äitikin oli nuori ja kovan paineen keskellä.
Voinko vetää johtopäätöksen, -
että kun et ole isäsi sylissä saanut olla pienenä, -
koska häntä ei näkynyt.
Saitko kotona hellyyttä ja rakkautta, mitä jokainen lapsi tarvitsee?
Voit vetää johtopäätöksen, että en saanut.
Se rakkauden puutos on ollut tosi suuri.
Kun luin varhaishistoriaasi, mitä itse olet kertonut.
Minulle tuli sydämelle se mitä jatkossa kerrot, -
mitä elämässäsi alkoi tapahtua.
Olet saanut niin syvät rakkaudettomuuden haavat, -
että se on suurin selittävä tekijä -
miksi elämässäsi näin kävi nuoruudessa, josta alat kertomaan.
Kuitenkin kävit peruskoulun ja tällaisen.
Sillä tavalla elämä lähti niin kuin kaikilla pojilla.
Jossain vaiheessa alkoi mennä sivuraiteelle.
Missä vaiheessa se alkoi? - Se tuli ala- ja yläasteen välissä.
Ehkä noin 12-13-vuotiaana, kun mentiin isojen poikien kouluun.
Siellä sekoittui ihmisiä paljon eri olosuhteista.
Ei ollut vain se idyllinen lähiympäristö. - Joo.
Tuliko kuvaan alkoholi ja päihteet?
Alkoholia ja tupakkaa olin jo kokeillut.
Ne tulivat ala-asteella, hyvin varhain 11-12-vuotiaana jopa.
Yläasteella tuli kannabis-pilvi mukaan.
Alkoi myös rötöstely, näpistykset ja varastelu.
Miten pitkälle tämä prosessi meni ja millä tavalla eteni elämässäsi?
Se lähti pikkuhiljaa pienistä -
Kinder-muna näpistyksistä mentiin eteenpäin.
Alkoi tulla päiviä, jolloin vietettiin yötkin ulkona.
Varasteltiin pyöriä ja oltiin huligaaneja. - Joo.
Niitä ihmiset eivät todellakaan jaksaneet katsoa.
Sehän synnytti vielä enemmän kapinaa sisällä.
Jos meitä ei haluta, niin tehdään vielä selvemmäksi ihmisille.
Se johti siihen, että aloin myymäänkin huumeita. Pakko oli saada rahaa.
Kyllä. Kun rahaa pitää saada niin tapahtuu rikoksia.
Kyllä. - Luonnollisesti. Missä vaiheessa näet, että päihteet -
alkoivat saada sellaista otetta, että ne alkoivat ohjaamaan elämääsi?
Se tuli siinä vaiheessa, kun alkoi varastelemaan rahaa jopa kotoa, -
alkoi valehtelemaan äidille. Mummille ja ukille soitin, että tarvitsen rahaa.
Selitin ympäripyöreän tarinan ja rahaa tuli.
Suurin merkki oli, kun ystävät ja kaverit ehjemmistä perheistä, -
jotka eivät hyväksyneet niitä kuvioita, alkoivat lähtemään ympäriltä.
Jonkinlainen eheämpi jakso oli vissiin armeijassa.
Armeija oli ensimmäinen herätyskohta.
Oli vielä vähän toivoa paremmasta.
Joo mutta ei kuitenkaan ollut pidempää kestoa siinäkään.
Ensimmäisen kerran menin armeijaan heti koulun jälkeen.
Huumeseulassa sain positiivisen tuloksen ja jouduin lähtemään siltä.
Halusin RUK:hon, Reserviupseerikouluun, -
niin mulle sanottiin, et tule luultavasti pääsemään.
Kyllä siinä iso toivo paremmasta romahti.
Joo. Pääsitkö armeijaan? -Vuoden jälkeen menin takaisin.
Peruskaudella sanottiin, että -
"Mähönen ei ole menossa Aliupseerikouluun".
Sanoin etten tullut kysymään menen- kö vaan kertomaan, että menen.
Kun ilmoitukset tulivat, niin menin Aliupseerikouluun.
Siellä sanottiin, etten pääse RUK:iin. "En kysynyt menenkö vaan -
kerroin, että menen." RUK:iin menin loppujen lopuksi. - Joo.
Se aika oli positiivinen. - Se oli positiivinen.
Armeijan kuri ja säännöllisyys oli todella paikoillaan siinä vaiheessa.
Miten armeijan jälkeen elämä lähti?
Aloin katselemaan töitäkin.
Hain Maanpuolustuskorkeakouluun mutta onneksi en joutunut sinne.
Jumalalla oli muita suunnitelmia. Menin raksalle hanttihommiin.
Puolisen vuotta tein raksalla tunnelihommia ja pudotin lunta.
Aloin miettiä kouluttaudunko uudes- taan. Kokin ammatti oli taustalla.
Tuli ikävä keittiöön.
Tässä on ammatti, rohkeasti veitsi käteen ja kokkaamaan.
Sekään tie ei sitten kovin kauan pysynyt. Päihteet olivat rinnalla.
Olivat. Kaveriympäristö oli muuttunut, ei varasteltu, kun tuli rahaa.
Suurin osa meni ulosottoon mutta kuitenkin suunta oli selkeä.
Suurin romahdus tuli ehkä silloin, kun ilmoitettiin, että mummi on kuollut.
Heräsin aamulla siihen tietoon.
Ainoa tuskan tyrehdyskeino oli tarttua viskipulloon.
Ihmisiä oli, yritin purkaa mutta he eivät pystyneet ottamaan vastaan.
En syytä heitä siitä, sen ymmärtää, että on vaikea ottaa tunteita vastaan.
Se oli pohjakosketus siinä vaiheessa elämää.
Tajusitko millään tavalla, että on olemassa Jeesus ja aineellinen paha?
Vai oliko ne vieraita?
Aineellinen paha oli ihan selkeä. Se on ollut koko elämän.
Pikkupoikana 6-7-vuotiaana, kun olin yksin huoneessa ja katsoin pimeään.
Mietin, että mitä tuo on. Näin jotain kosketeltavaa pahuutta.
Ihmettelin, miksi näen mutta ihmiset ympärillä pystyvät iloitsemaan.
Pahan tieto oli mutta enemmänkin oli toivo paremmasta.
Sinulle kuitenkin tapahtui nousuja ja laskuja.
Nousussa ennen seuraavaa laskua kohtasit Jeesuksen.
Kyllä. Se oli mummin kuoleman jälkeen.
Yksi tosi hyvä muslimiystävä alkoi kertomaan Jumalasta, -
demoneista ja kirouksista.
Muistan, kun hän sanoi Ruoholahdessa yhtenä kesänä, -
olisiko 2013 tai 2012, että "En kerro enempää, -
jos et oikeasti usko, mitä sanon".
Sanoin, että kerro lisää. Haluan kuulla. Tätä olen odottanut.
Yliluonnollisuus alkoi puhuttelemaan ja heräsi isoja kysymyksiä.
Mitä varten olen täällä? Mikä on elämän tarkoitus?
Mitä kuoleman jälkeen?
Sinulla, siinä tilanteessa, lapsuuden traumat painoivat päälle.
Sinä otit jopa riskejä siinä, että et ottanut Jeesusta tosissaan.
Kyllä. Se päivä ja ilta, kun Jumala ilmestyi -
ja näytti lopullisesti todelliset kasvonsa ja kutsui valtakuntaansa.
Sanoin Jumalalle "Ok, jos Jeesus on kuollut minun puolesta ristillä, -
hyvä homma, maailmankaikkeuden suurin urotyö ja hyväksyn tuon".
"Jos hän on kuollut puolestani, niin haluan nähdä, että -
saatanalla on mahdollisuus paran- nukseen." En tajunnut, mitä kysyin.
Kun Jumala kertoi, että maailma tuomitaan, -
näin että moni ihminen tuomitaan. Ajattelin, ettei voi olla mahdollista.
Jos tämän maailman herra voi tehdä parannuksen, silloinhan kaikki.
Yritin päästä oikotietä onneen. Sanoin Jumalalle, että haluan nähdä.
Jumala sanoi miunulle "Pidä sielustasi kiinni, annetaan mahdollisuus".
Sitten sait nähdä, mitä paha saa aikaan. - Näin pahoja asioita.
Silloin vasta pimeys aukesi. Aloin kuulla saatanan äänen selkeästi.
Hengelliset silmät ja korvat aukesivat. Aukesi tiet festareille, huumekuvioihin.
Tuli kovempia huumeita mukaan. Se ei ollut enää viihdekäyttöä.
Puhuttiin oikeasti kartellitouhusta -
ja mitä sillä voimalla ja vallalla voi tehdä. - Aivan.
Aina kun kävelin sisälle baariin halusin nähdä -
onko täällä primitiivisintä rakkautta, minkä Jumala oli näyttänyt minulle.
Sanoin ja puhuin saatanan kanssa. Käytiin vuoropuhelua hengessä.
Aina kun menin sisälle, niin sanoin saatanalle "Näytä minulle rakkautta".
Saatana "Ei, älä nyt. Ole vaan täällä ja nauti.
On naisia, saat rahaa, huumeita. Kaikki tämä on sinun, Joonas."
Äiti oli opettanut yhden asian, että mikään ei ole eikä tule ilmaiseksi.
Se kolahti aina mieleen, ettei voi olla näin hyvää, että mitä haluat tästä.
"Joonas, älä nyt, allekirjoitat vain tuon, annat minulle sielusi.
Ei tarvitse sen kummempaa. Saat kaiken." Siinä tuli stoppi, en anna.
Sitä et saa, mitä tahansa muuta. - Se kidutus, mitä koit ruumiissasi -
jatkossa oli ilmeisesti aika hirveätä.
Se oli tuskaa. Oli mennyt 1,5 vuotta siitä, kun Jumala oli ilmestynyt.
Olin mennyt tosi kauaksi Jumalasta, tutkinut saatanan maailmaa.
Se johti siihen, että otin yksissä aamubileissä ilokaasua.
Siinä oli muitakin päihteitä alla.
Kun otin ilokaasun, tapahtui jotain muutakin kuin fyysistä.
1,5 vuotta aiemmin Jumala näytti minulle, että jos valitsen tämän tien, -
tulen kuolemaan. Silloin tajusin, että nyt ollaan siinä pisteessä.
Olin puhunut siitä mm. äidille, että tulen kohta kuolemaan.
Se oli aika hullua kuunnella sitä, että puhuin näin mielettömiä.
Otin ilokaasun, meni taju, kaaduin ja löin pääni tosi kovaa.
Trippi, olotila ilokaasusta, meni ohi -
ja havahduin siihen, etten pysty liikkumaan.
Ihmiset hätyyttelivät minua mutta en pystynyt tekemään mitään.
Huusin sisällä apua mutta en pystynyt sanomaan mitään.
He miettivät, mitä he tekevät ruumiille, entä jos ambulanssi, poliisi tulee?
Minä vain kuuntelen, että nämä puhuvat minun pois lähdöstä.
Yhtäkkiä nesteet tulivat hengitysteiden eteen.
Kun ne tulivat kurkun eteen, en saanut happea.
Tuli käsittämätön fyysinen tuska. Koin hirveitä kipuja, pelkoa ja ahdistusta.
Hengitin ulos, en saanut enää happea.
Tajusin, että nyt on vakava paikka.
Muistan, että ihmisjoukon takana oli tumma hahmo.
Tajusin, että se on kuolema. Sekunnit kuluivat ja haukoin happea.
Laskin sekunteja. Jos ei kukaan liikuta minua, niin se on siinä.
Yksi, kaksi, happi loppui -
ja viimeinen asia, mitä muistan, oli että käsi tuli ja olin poissa.
Olit asiallisesti ottaen kuollut. - Kyllä.
Minua ei todettu kuolleeksi mutta se mitä sen jälkeen tapahtui -
on todellisempaa kuin mikään mitä eletään tällä hetkellä.
En ollut fyysisessä todellisuudessa mutta läsnä.
Ei ollut kipua, oli aika huoletonta. Asiat eivät olleet minun käsissä.
Nyt minulle kerrotaan miten asiat menevät. En enää päätä asioista.
Koin, että portit aukesivat ja kutsuttiin sisälle.
Sain tiedon, että joudun vastuuseen teoistani, vastaamaan kaikesta.
Tajusin tehneeni pahoja asioita, etten pääse taivaaseen vaikka halusin.
Elämäni vilahti ohi pääpiirteittäin. Se näytettiin minulle.
Näin se oli. En voinut mutista vastaan. Tässä tämä elämä oli.
Sitten minulle näytettiin...
Tai aloin jo kulkemaan ajatusta päin, että on aika lähteä.
Yhtäkkiä näin kuvan äidistä ja pikkuveljestä. Mulle tuli hirveä huoli.
Ei vitsi, ihmiset jäävät kaipaamaan. Oikeasti on ihmisiä, jotka välittävät.
Viereen tuli kuva tyttöystävästä.
Tuli vielä suurempi huoli. On oikeasti ihmisiä, joita varten voin elää -
ja tuli massoittain ihmisiä niiden taakse.
Silloin Jumala muistutti, että Hänellä on minulle tehtävä maan päällä.
Minulle tuli tosi itsekäs olo. "Olen heittänyt hukkaan elämäni."
Jumalalla on ollut kutsu. Olen ajanut ohi ja valinnut tyhmiä päätöksiä.
Yhtäkkiä sain valita, joko lähteä tai tulla takaisin.
Enhän voinut mihinkään lähteä. Tein päätöksen ja samalla avasin silmät.
Sanoin ihmisille, että soittakaa se ambulanssi, kun he pohtivat sitä.
Aiemmin en pystynyt puhumaan. Minut nostettiin ylös.
Vedin hapen takaisin sisälle ja kipu palasi kroppaan.
Minua lähdettiin raahaamaan kämpästä ulos.
Kun me päästiin hissiin, mun sormet ja käsi alkoivat yhtäkkiä toimimaan.
Hissi meni alas, kävelin hissistä ulos. Ambulanssi tuli ja mittasi leposykkeen.
Se oli 160 eli pumppu hakkasi tähän tahtiin. Todella kovaa.
Sain puhuttua, että päästävät mut pois.
Kun hyppäsin pois ambulanssista, Jumala puhui minulle -
"Joonas, nyt olet nähnyt mihin elämä ja maailma johtaa.
On aika valita joko kuolema tai elämä Herrassa."
Se oli selkeä päätös. Sanoin, että teen parannuksen ja valitsen Sinut.
Eikö se ollut ihmisille ympärilläsi...
Ihminen, joka asiallisesti ottaen oli ulkopuolisten silmissä kuollut, -
yhtäkkiä, ilman että viedään sairaalaan, tutkitaan.
Ei minua viety sairaalaan. - Niin, ei viety edes.
Eikö olisi ollut normaalia viedä ihan varmuuden vuoksi?
Sitä ihmettelinkin, että päästivät kävelemään.
Ihmeellisintä oli, että he eivät edes tajunneet mitä tapahtui.
He yrittivät järkeillä sen, mitä tapahtui.
Tämä oli todellinen käännekohta, -
jolloin tulit saatanan valtakunnasta Jumalan valtakuntaan.
Se oli päätös. Sanoin saatanalle: -
"Nyt tämä touhu loppuu. Olen nähnyt todellisen luonteesi."
Siitä lähti parannuksen tie. Aloin lukemaan Raamattua.
Jumala johdatti ihmisiä, jotka rukoili- vat puolestani ja kiroukset pois.
Sain tukea mutten mennyt seurakuntaan.
Olin vielä saatanan maailmassa, kahleet olivat suuret.
Luin jo Raamattua ja oli selkeä tie. En enää pomppinut.
Mitä enemmän luin Raamattua sitä enemmän tajusin selkeän kahtiajaon.
Pyhät on menossa taivaaseen, jumalattomat helvettiin.
Puhutaan pyhittäytyneistä, -
jotka ovat selkeästi vanhurskaita ja puhdistautuneet pahoista teoista.
Tajusin, etten ole puhdistautunut. Oli hirveä synnin tuska ja taakka.
Mitä enemmän luin sitä enemmän se todellisuus tuli, -
että olen menossa helvettiin.
Puoli vuotta myöhemmin olin varma etten ole menossa taivaaseen.
Se oli niin selkeää, olin valmis kuolemaan.
Olin kotona, tein hyvää kokkiduunia. Kuitenkin hirveä tyhjyys sisällä.
Henkinen tuska oli paljon enemmän kuin fyysinen tuska -
mikä oli, kun olin maassa. Tieto siitä, että olen ihan roskaa.
Olin kotona, katsoin peiliin duunin jälkeen, että kyllä tämä tästä paranee.
Käännyin ja synnin taakasta romahdin maahan.
Aloin itkemään, konttasin kotona. "Tässä eiole mitään järkeä".
Olen tehnyt asioita ihmisille, jotka eivät pysty antamaan anteeksi -
vaikka sanovat, että pystyy. Tajusin sen hengellisen syvyyden, -
on asioita joita ei saa pyyhittyä. Kuka voi antaa anteeksi -
ja pyyhkiä, puhdistaa, että pääsen taivaaseen?
Viimeisenä toivona oli Jeesus. Yritin nousta ylös mutta en päässyt.
Siinä vaiheessa kun sanoin "Jeesus" oli kuin Lasaruksen tippa -
olisi tippunut tuskan keskelle ja helvetin roihu sammui.
Ilo, joka minulla oli, kun Jumala ekan kerran ilmestyi, alkoi palaamaan.
Vau, nyt tässä tapahtuu jotain. Sain voimaa nousta polville -
ja sanoin, että Jeesus anna minulle anteeksi.
Siinä hetkessä - olin yksin kotona - Jeesus ilmestyi siihen tilaan.
Ei fyysisesti vaan läsnäolo oli paljon enemmän.
Se rakkauden läsnäolo mikä tuli ja lämpö.
Jeesus sanoi "Joonas, olen kuollut puolestasi ristillä".
"Et ole anteeksisaamisessa kenellekään velkaa."
"Nouse, seuraa minua. Olen pelastanut sinut." - Aamen.
Nousin ylös pomppimaan ja huutamaan "Halleluja" -
ja ylistämään Jumalaa. Se oli hetki kun uudestisynnyin.
Se oli totisesti varsinainen syntymä. - Joo.
Kyllä. Kuinka paljon siitä hetkestä on tällä hetkellä? - 3,5 vuotta.
Mitä 3,5 vuoden aikana on tapahtunut? Varmaan niin paljon, -
ettemme ehdi kuin raapaista jotain. - Elämä alkoi muuttumaan saman tien.
Jumala toi uskovia ja alkoi saman tien näyttämään asioita, mistä oli puhunut.
Vaatetus, puhe, motiivit ja moraa- linen käsitys alkoivat muuttumaan.
Se oli automaattista. Aloin etsimään Jumalan valtakuntaa.
Kun Jeesus sanoi, että tulette tekemään suurempia asioita, -
ajattelin, että niin teen. Nopeasti olin rautatieasemalla todistamassa.
En ollut saanut vielä Pyhän Hengen kastetta, joten se oli rajua touhua.
Seurakunnissa näin, että tämä ei ole kristityn elämää, mitä Jumala näytti -
ja mitä on Raamatussa. Istumme kirkon penkillä.
Se on ihmeitä ja merkkejä. Niitä alkoi tulemaan, ihmisiä parantui, -
aloin saamaan tiedon- ja viisauden sanoja.
Näin kun ihmiset paranivat syvistä haavoista, mihin terapia ei pysty.
Tällaisia ihmeitä on ollut enenevissä määrin jatkuvasti. - Aivan.
Olet ollut tulkkinakin ainakin Hermes Falcaolle täällä Suomessa.
Hermes Falcaolle ja Rory Kaytä olen tulkannut.
Olen päässyt saarnalavan makuun.
Olet kohdannut monenlaisissa rukoustilanteissa ihmisiä, -
joita Herra on koskettanut. - Ihmisiä on kauttani tullut uskoon.
Yksi ihminen näki muutoksen elämässäni. Aluksi hän ei uskonut.
Parin vuoden kuluttua hän tajusi, että tässä onkin jotain, etten huijaa.
Sain todistaa hänelle ja viime talvena hän antoi elämänsä Jeesukselle.
Kastoimme hänet loppumetreillä. Muutama viikko sitten hän kuoli.
Hän ei päässyt maistamaan vanhurskasta elämää maan päällä.
Olen 100 % varma siitä, että hän teki päätöksen Jeesuksen puoleen.
Siinä tuli todellisuus, että on oikeasti sieluista kyse.
Oletko päässyt kertomaan ihmiselle,-
jotka ovat synnin loassa, kuten sinä olit?
Kohtaamaan sellaisia, joille voit kertoa mitä Herra on sinulle tehnyt?
Olen päässyt ja se on ollut oma palvelutyöalue, missä on päässyt -
kohtaamaan ihmisiä, joille pystyy puhumaan samalla kielellä.
Uskon, että etenkin Helsingin nuorison keskuudessa -
on suuri korjuu, johon Jumala on minut kutsunut.
Minulla on käsitys, että huumeet ovat lisääntyneet nuorten keskuudessa.
Niitä on hyvin paljon tuhoa tekemässä.
Miten näet sen ja onko se lisääntymässä? - Se on lisääntynyt.
Alkoholinkäyttö on siirtynyt huumeisiin. Alkoholia käytetään vähemmän.
Sosiaalinen media on niin läpi- näkyvä, että asiat eivät pysy piilossa.
Se todellisuus on tullut esiin. Uskon, että sama tilanne on ollut jo vuosia, -
ainakin 20 vuotta.
Nyt se on tullut esiin, niiden tietoon, jotka eivät ole siellä eläneet.
Mitä ajattelet siitä, kun evoluutiota pidetään totuutena?
Jumalaa ei silloin tarvita. Se ei sisälly koko yhtälöön.
Ihmiset, jotka sortuvat näihin.
Mistä muualta he saavat vapautuksen kuin Jeesukselta?
Tuo on tosi olennainen ja keskiössä.
Itse kun käytin huumeita, niin yritin täyttää jotain tarvetta itsessäni.
Monella eri tavalla ja asialla; pelejä, -
huumeita, leffoja, mikä ikinä se onkaan.
Jokaisella on se syvin tarve Jumalalle. - Joo.
Voimme yrittää selitellä ja rationalisoida sitä tarvetta mutta -
ennen kuin se tarve täyttyy ei ihminen parane tai pääse ulos.
Se, että evoluutiolla yritetään sanoa, ettei Jumalaa tarvita, on täysi valhe.
Kyllä. Se on melkein jo lakisääteinen asia Suomessa. - Kyllä, valitettavasti.
Sinä olet nuori mies vielä ja sotaan lähtenyt pahuutta vastaan.
Millaisia unelmia sinulla on tällä työkentällä?
Yksi suuri unelma on, että jokainen, joka tunnustaa Jeesuksen, -
pääsisi mobilisoitumaan auktoriteettiin ja voimaan, identiteettiin Jeesuksessa.
Ettei olla teologisia kirkkokristittyjä vaan tunnustetaan se voima.
Saadaan Pyhän Hengen kaste, että pystytään palvelemaan.
Nuoriso on merkittävä tekijä ja se että saadaan yhteiskunnan osa-alueita -
Kristuksen moraalisen ja taivaallisen järjestyksen alle. - Aamen.
Että pystytään käyttämään kaikkea, mitä Jumala on maailmaan tuonut, -
palvelemaan ihmistä.
Onko sinulla odotuksia herätyksestä Suomessa?
On ja se alkaa yksilöistä. En usko, että se vain yhtäkkiä alkaa kaikkialla.
"Teidän keskinäisestä rakkaudesta teidät tunnetaan opetuslapsiksi."
Seurakuntien johtajat ja erimielisyydet jätetään sivuun.
Uskotaan, että jokaisella on sama päämäärä, suuri toivo.
Kun se rakkaus tulee yhteen, niin yhteys muodostaa herätyksen.
Kun ihmiset heräävät, että jätetään nyt kätten päälle panemiset -
ja väitteet kasteista sivuun. Keskitytään olennaiseen, -
joka on rakkaus Kristuksessa. - Nyt, Joonas, annan sinulle -
parin minuutin vapaan sanan ajan.
Sano katsojillemme, mitä Henki sanottavaksi antaa. Ole hyvä.
Rakas kuulija. Ihana rakas pyhä Kristuksessa.
Haluan sanoa, että olet todellisesti rakastettu.
Ei vain sillä inhimillisellä käsityksellä, mitä olet saanut -
esimerkiksi vanhemmilta tai ympärillä olevilta ihmisiltä.
Hetkessä kun uskoo Jeesukseen, saa pääsyn kaikkein pyhimpään -
Jeesuksen ristin kautta.
Jumala kutsuu jättämään vanhan menneisyyden sivuun.
Ottamaan ihmeen ja uskon kautta uuden identiteetin, -
joka sinulla on Jeesuksessa. Taivaallinen Isä haluaa -
rakastaa sinua sillä rakkaudella. Hän haluaa tuoda rakkauden kautta -
identiteetin, joka sinulla on Hänelle talletettuna.
Rohkaisen sinua. Vaikka olisit monta vuosikymmentä ollut uskossa -
mutta et ole valinnut reittiä.
Älä huoli, ei tarvitse aloittaa alusta vaan saat jatkaa siitä mihin jäit.
Mene Jumalan luokse ja pyydä häntä valaisemaan oma tilanteesi.
Sen sijaan, että katselisit muita ympärillä, -
pyydä Jumalaa muuttamaan sinut.
Hän on luvannut antaa Pyhän Hengen, joka opettaa meitä totuuteen.
Kiitos Joonas Mähönen, että olit haastattelussa.
Minua rohkaisee, kun kuulen mitä Jumala on sinun kohdallasi tehnyt.
Juuri tällaisia nuoria miehiä ja naisia lähtee pelikentälle.
Kaduille ja aitovierille kertomaan hyvää uutista, mistä olet kertonut.
Ihanaa, että elämäni saa olla rohkaisuna.
Herra antakoon todellakin voimaa, viisautta ja ymmärrystä toimia oikein.
Kiitos. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola