Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan. Olen Martti Ojares -
ja vieraanani tänään on Hannu Kiviranta. Tervetuloa. - Kiitos.
Olet Turun puolesta lähtöisin. Olitko myös syntynyt siellä? - Kyllä.
Olen Hedekenillä syntynyt. Oikein kunnon turkulainen. - Aivan.
Millaiseen perheeseen synnyit? Oliko se kristitty?
Ei ollut vaan nimikristitty perhe.
Kunnioitettiin Jumalaa ja pelättiin varmaan Häntä mutta käytännön -
elämässä ei uskolla ollut minkäänlaista merkitystä. - Aivan.
Koulusi jälkeen ... päätit sen kauppakorkeakouluun.
Valmistuit ekonomiksi ja myöhemmin kauppatieteiden maisteriksi, -
joka tarkoitti, että olet business- maailman kanssa tekemisissä. - Kyllä.
Työurastani puolet olen ollut teollisuuden ja palvelujen parissa -
ja puolet julkisessa hallinnossa, eli opettajan tehtävässä. - Aivan.
Olet siinä yhteydessä nähnyt monenlaista.
Miten koit sen liike-elämässä?
Sinulla oli ehkä taloushallinto erityisalueesi.
Miten koit työskentelyn yrityselämässä?
Se oli pääaineena ja tavallaan itse asiassa -
olin vain alussa koulutustani vastaavissa tehtävissä.
Sen jälkeen siirryin markkinointi- ja johtotehtäviin, -
jossa olin lähes 20 vuotta.
Sitten ympyrä sulkeutui ja päädyin -
Turun ammattikorkeakouluun laskentatoimen lehtoriksi.
Sitten kun olit näissä monissa yrityksissä, niin oli mielessä, -
että jospa kokeilisin itse yrittämistä ja niin tapahtuikin.
Se ajatus syntyi siitä, kun olin toisen palveluksessa ja konsulttiyrityksessä.
Kun itse myi tuotteen tai palvelun ja toteutti sen, -
niin sai korkeintaan 15 % siitä mitä laskutettiin.
Se oli mielestäni väärä suhde. - Päätit ryhtyä yrittäjäksi.
Kyllä. - Mistä sen yrityksen ostit?
Ajattelin, että nollasta en lähde liikkeelle vaan aloin katsomaan -
myytäviä yrityksiä. Oli useita vaihtoehtoja -
oli muun muassa hilkulla etten ostanut Kastor-kiuastehdasta.
Loppuvaiheessa se jäi ja päädyin amerikkalaiseen farkkufirmaan, -
jossa 49 % osakkeista oli erään suomalaisen hallussa.
Hän oli niitä myymässä ja tartuin siihen kiinni.
Farkkubusiness sinänsä on yleisesti ottaen kehittynyt, -
jokaisella melkein on farkut. Markkina on aika iso.
Pitää paikkansa mutta kilpailukin on aika kovaa.
Tämä oli kyllä merkkifarkku, Lee-merkkinen, jos saa mainostaa.
Se tilanne, kun sen ostin niin siinä tilanteessa -
kaikki talousluvut 1,5 vuotta taaksepäin näytti vielä hyvältä.
Sitten tuli lama.
Myynti edelleen sujui mutta jouduttiin tinkimään katteesta.
Business ei ollut enää kannattavaa.
90-luku oli hyvin vaikea yrityselämässä. - Totta.
Tehtiin paljon konkursseja -
ja syntyi kauheita tilanteita omistajille. - Kyllä.
Sinullakin aluksi, niin kuin sanoit, liikevaihto nousi -
mutta sitten tuli markkinahäiriö.
Sehän tuli aika lailla nopeasti ja vähän yllättäenkin.
Moni vielä kaatui devalvaatioon ja sellaisiin. - Kyllä.
Millaisia merkkejä alkoi näkyä markkinatilanteesta ja tuloksessa?
Siinähän kävi niin, että -
merkkifarkkujahan myytiin siihen aikaan erikoisliikkeisiin.
Niissä oli hyvä kate mutta kun markkinat pysähtyivät tai hiljenivät, -
niin piti alkaa myymään muualle, muihin ketjuihin.
Hinnat olivat ihan toista ja kannattavuus putosi aika radikaalisti.
Sitten kävi niin, että tulos meni miinuksen puolelle pahasti. - Joo kyllä.
Yritykselle tuli konkurssi. - Kyllä.
Se oli aika musta vaihe elämässäsi.
Voi todeta, että kaikki meni vai menikö?
Kaikki meni eikä piisannutkaan.
Minullahan oli sitten isot velat yrityksen ostamisesta.
Sitten asuntovelat. Kaiken kaikkiaan 3 milj. mummon markkaa velkaa.
Kun koko homma romahti, niin tietysti velat pitää maksaa.
Ei riittänyt oma omaisuus, ei vanhempien omaisuus -
vaan jäi vielä 700.000 - 800.000 mk pankille velkaa.
Siitä seurasi 19 vuoden velkavankeus ja ulosmittaus.
Todella varattomuus ja luottokelvottomuus.
Siinä koki todella olevansa -
roskaväkeä käyttääkseni tätä nykyaikaista termiä. - Aivan.
Menetykset eivät vielä jääneet tähän -
vaan se vaikutti avioliittoon, niin että tuli avioerokin.
Joo, vähän ennen. Avioero tuli pikka- sen ennen kuin romahdus firmassa.
Kaikki kasautuivat yhteen.
Oikeastaan kevätkesään vuonna 1990.
Silloin oli elämä todella mustaa.
Harkitsin jopa itsemurhaa.
Oli niin toivoton ja lohduton se tilanne.
Miten olit ajatellut suorittaa itsemurhan?
Asuin Kirkkonummella. Helsingin ja Kirkkonummen välillä on sähköjuna.
Ajattelin hypätä sähköjunan alle.
Siinä vaiheessa sinulla ei ollut minkäänlaista suhdetta Jumalaan.
Ei. - Vaikka nyt jälkeenpäin nähdään, että sun elämässä Jumala on varjellut.
Myöhemmin kerrotaan siitä miten -
monesta hengenmenosta olet välttynyt.
Sitten päätit suorittaa sen itse mutta et kuitenkaan sitä toteuttanut.
Ilmeisesti rohkeus ei riittänyt. - Joo näin.
Sitten vähän ajattelin, että jäljelle- jääneille se on aika kurja asia, -
vaikka oli sellaisia ajatuksia, niin ne haihtuivat aika äkkiä pois.
Sitten tapahtui jotain. Olit tavannut edellisessä työpaikassa ihmisen, -
joka oli uskossa ja oli maininnut sinulle jotain Stelkistä. - Joo.
Kolme kuukautta ennen kuin tämä romahdus tapahtui -
kollega aikaisemmasta työpaikasta soitti ja kertoi tulleensa uskoon.
Kyseli, että lähdenkö kokoukseen hänen kanssaan?
Olin sitä mieltä, että tämä ei ole minun juttu ollenkaan.
Pidä hyvänäsi en lähde. - Näin ei kuitenkaan käynyt.
Miksi menit Espoon Stelkiin?
Siinä sitten kun...
Tämä yrityskauppa loppujen lopuksi osoittautui huijaukseksi.
Kävin siitä oikeutta, minulla oli lakimiehet.
Maksoin heille yli 100.000 mk ja kuitenkin lopputulos oli, -
että hävisin 6/0. Muistan, että silloin 8.6. klo 10.00 -
tuli puhelu lakimieheltä, joka sanoi, että olemme hävinneet tämän keissin.
Se oli sellainen rätti päin naamaa.
Siitä toipuminen kesti vähän aikaa, että ymmärsin mistä on kysymys.
En saanut unta.
Olen yleensä hyvä nukkumaan mutta 6 yötä meni, ettei saanut juuri unta.
Aamuisin lähdin yleensä metsään kävelemään.
Muistan, että katselin siellä horisontissa valkoisia koivunrunkoja.
Ajattelin, että voi kuinka kauniita ne ovat.
Minun elämäni on ihan musta.
Sitten tosiaan... -
tätä en ihan tarkkaan muista, että mistä se vinkki tuli.
Joka tapauksessa 14.6.1990 menin Stelkin kokoukseen.
Veljet kysyivät, että haluatko antaa elämäsi Jeesukselle.
Minä sanoin, että olen jo kaiken menettänyt.
Ei ole mitään menetettävää, että antaa tulla vaan.
Otin Jeesuksen vastaan siinä. - Se muutti elämäsi.
Se muutti totaalisesti elämäni. Olo- suhteet eivät muuttuneet miksikään.
Vaikeudet eivät muuttuneet mutta yksi asia muuttui välittömästi.
Kuolemanpelko hävisi. - Aivan.
Tuli kuitenkin, että vaikka tästä eteen- päin on varmasti vaikeaa elämää -
pitkäänkin niin kuitenkin pohja, Jeesus kallio kestää ja kantaa. - Kyllä.
Jos palaamme asioihin, jotka tapahtuivat ennen uskoontuloa.
Tällaisia varjeltumisia oli jo 6-vuotiaana.
Olisit hyvin todennäköisesti voinut menettää näkösi kokonaan. - Joo.
Olin isovanhempieni luona Paimion Tuuvalassa.
Jostain syystä pappa antoi minun hakata omenapuun oksia.
Kuinka ollakaan, siitä kimposi suoraan vasempaan silmään oksa.
Seurauksena tuli valtava verenpurkaus silmässä.
Jouduttiin heti viemään minut sairaalaan Turkuun.
Olin kaksi viikkoa siellä.
Silmät olivat peitettynä, mustat laput silmillä. En nähnyt mitään.
Oli pelko, että sokeudun.
Tapahtui ihme, että lääkärienkin kummastukseksi -
silmäni säilyivät vahingoittumattomana.
Myöhemmin näit painajaisunia, -
jonka tulkitsit ajaksi, kun et nähnyt silmillä mitään.
Joo, minulla oli pitkän aikaa, kymmeniä vuosia -
säännöllinen painajaisuni, joka toistui.
Olin ihan pimeässä huoneessa. Ei ollut ovea eikä ikkunaa -
ja yritin epätoivoisesti päästä huoneesta ulos mutta en päässyt.
Kun heräsin, niin oli ahdistunut olo. - Joo.
Vasta nyt jälkeenpäin, ei siitä kauan ole, kun oivalsin, -
että tämä oli pienen lapsen tunnetta.
Palasin siihen pienen lapsen tunteeseen -
mitä koin sillä hetkellä, kun oli ihan pimeätä. - Joo.
Sitten kerran nukahdit rattiin Porvoon moottoritiellä.
Nopeus oli 120 km. Mitä tapahtui?
Joo, minä tosiaan nukahdin rattiin.
Onneksi siinä edellä ajoi auto, törmäsin siihen.
Se oli puskurina ja hidasti vauhtia -
ja auto luisui siitä tai syöksyi -
keskialueelle, missä oli nurmikkoa.
Siinä jo jarrutin ja sain auton pysähtymään.
Ei tapahtunut muuta kuin se, -
että minun rintalastaan ja kylkiluihin tuli pieniä hiusmurtumia.
Se oli tosi lähellä. Poliisit kertoivat, että edellisellä viikolla -
tapahtui vähän samanlainen onnettomuus mutta -
auto oli osunut tolppaan keskialueella. Auto oli mennyt kahtia -
ja mies kuollut välittömästi.
Sinullakin meinasi tulla kuolema, kun kirjahylly lähti nousemaan. - Joo.
Se on erikoinen ja vähän yliluonnollinenkin tapahtuma.
Olin silloin poikien kanssa nukkumassa lattialla patjoilla.
Minulla oli kaksiosainen kirjahylly,-
jossa osat olivat sidottu toisiinsa 5 cm paksuisilla puutapeilla.
Ykskaks, ei huomattu, vaan ykskaks se rysähti meidän pään viereen.
Yläosan hyllyissä oli lasiovet -
ja ne menivät täysin säpäleiksi päitten vieressä.
Tapit olivat aivan ehjät.
Se oli tapahtunut sillä lailla, että joku oli nostanut -
yläosan niin, että se oli irti tapeista ja paiskannut meidän päälle.
Mitään muuta selitystä en ole keksinyt.
Henkivallat ovat olemassa ja toimivat tuhotakseen ihmisen. - Aivan.
Monenlaisesta olet varjeltunut.
Nämä vissiin kaikki tapahtuivat ennen uskoontuloa. - Kyllä.
Sinulla on paljon kiitosaihetta. - Totisesti joo.
Herra on varjellut. Miten sitten, kun Stelkissä tulit uskoon, -
miten elämä lähti muuttumaan sen jälkeen ja mitä tapahtui?
Minä tulin ahneeksi uskolle ja Sanalle.
Kävin kaikissa mahdollisissa tilaisuuksissa mihin pääsin.
Viikolla ja viikonloppuisin.
Suorastaan imin sitä Jumalan Sanaa itseeni.
Lähdin yhden vuoden ikäisenä uskovana -
uudestisyntyneenä julistamaan evankeliumia.
Neljän vuoden ajan julistin laulajaevankelista Kerttu Puran -
ja evankelista Jern Roosin sekä Liisa Jokitalon kanssa.
Kierrettiin Itä, - Keski- ja Eteläsuomea 4 vuoden ajan. - Joo.
Sen 4 vuoden aikana, mitä näit ja koit siellä?
Paljon näki ihmisten ahdistusta ja tuskaa ja rukoustarvetta.
Mutta kun itsellä oli erittäin rankka tausta, -
niin tavallaan ymmärsi paremmin näitä ihmisiä.
Pystyi samaistumaan aika monien ongelmien ja vaikeuksien kanssa.
Joo. Jumala antoi sinulle sitten myöskin -
uuden vaimon, kun ero tuli aikanaan. - Joo.
Olemme vaimon kanssa yhdessä palveltu Ilpoisten piirissä 15 vuotta.
Hän jo aikaisemmin, koska oli perus- tajajäsenä Ilpoisten piirin kuorossa.
Kun asuin Forssassa siihen aikaan, -
niin tulin aina tiistai-iltaisin Turkuun.
Seijahan oli siellä laulamassa esilaulajana kuorossa.
Pikkuhiljaa kiinnitimme katseemme toinen toisiimme.
Vuonna -92 olimme yhteisellä -
Tuula Ekbomin johtamalla matkalla Israelissa.
Uskon, että siellä vähän se kipinä syttyi.
Vuonna -95 menimme naimisiin.
Joo. Jos ajattelee vielä tätä sinun yritys- ja businesselämää.
Se, että olit opiskellut kauppa- korkeakoulussa, niin millaisia -
ajatuksia sinulla on, jos ajatellaan jälkiopetuksen kannalta, -
mitä tekisit toisin, jos ihan business mielessä eläisit uudelleen ne ajat?
No en luottaisi niin paljon ihmisiin.
Se on oikeastaan päällimmäinen ajatus.
Olin vähän sinisilmäinen ja luotin liikaa.
En ottanut riittävästi selvää. Kyllä selvää otin mutten riittävässä määrin.
Jos olisit ollut elävässä uskossa ja tuntenut Jumalan voiman.
Olisiko se ollut? - Ihan varmasti olisi toisenlainen lopputulos.
Olen sitä mieltä, että kaikki Jumalan sallimat vaikeudet ovat koulutusta.
Sen kautta Jumala vie eteenpäin. Vaikka olen kärsinyt paljon, -
olen kuitenkin kiitollinen, että Jumala on pelastanut.
Viittasit jo aikaisemmin siihen, kun kiersitte 4 vuotta Suomea.
Sinä ymmärsit, kun rukoilit niin -
pystyit samaistumaan siihen eri tavalla.
Aivan. - Tapahtuiko siellä sellaista, joka jäi mieleen?
Miten Jumala toimi teidän illoissa?
No kyllä monia rukousvastauksia tuli.
Sairaita parani mutta se on tietysti Jeesuksen ansiota pelkästään.
Ei se ole meistä kiinni. - Joo.
Missä hengellisessä piirissä toimit tällä hetkellä?
Missä olen enemmän toiminut, on "Kristittyjen tuki ry," -
joka tosin nyt on lakkautettu.
Toimin 6 vuotta Naantalissa sen toiminnanjohtajana.
Siinä kutsuttiin puhujia ympäri Suomea ja eri suuntauksista.
Oli luterilaisen kirkon puhujia ja vapaista suunnista.
Olen hyvin yhteiskristillinen sydämeltäni. - Joo.
Oliko muuta kuin opetusta vai sisäl- tyikö siihen muutakin palvelutyötä?
Siihen sisältyi, että pienessä mittakaavassa avustettiin myös, -
jos jollakin oli taloudellista tarvetta. Pieniä avustuksia annettiin myös.
Kyllähän yrittäjien konkursseja on tapahtunut kautta historian.
Erityisesti -90-luvun alussa. Se oli suorastaan surullista. - Joo.
Millaista tukea mielestäsi pitäisi antaa yrittäjille ja -
miten pitäisi olla niiden rinnalla, -
jotka ovat särkyneet konkurssien seurauksena? - Joo.
Siinä on kova paikka.
Minut pelasti kaksi asiaa pahimmilta seurauksilta.
Ensimmäinen oli, että tulin uskoon.
Toinen erittäin tärkeä oli se, että minun vanhempani eivät tuominneet -
eivätkä hyljänneet minua. Tulee vieläkin itku. - Joo kyllä.
Sellainen tuki. Yrittäjyyshän on kova homma.
Sitä ei arvosteta, on ollut vähän niin kuin kirosana tässä yhteiskunnassa.
Varsinkin jos epäonnistuu yrittäjänä, olet pohjasakkaa monen mielestä.
Vaikka se ei yleensä riipu omista tekemisistä niinkään paljon -
kuin olosuhteista, sattumasta ja mitä kaikkea siinä on?
Sillä lailla toivoisi, että yrittäjämyönteisyys olisi -
suuremmassa arvossa tänä päivänä Suomessa.
On mielenkiintoista, kun ajatellaan vaaleja.
Kaikki poliitikot puhuvat pien- ja keskisuurten yrittäjien -
mahdollisuudesta pärjätä.
Heitä pitäisi tukea mutta ovatko ne vaan vaalipuheita?
Ne ovat vaalipuheita. Se on ikävä asia, koska kuitenkin yrittäjyydestä -
lähtee kaikkihyvinvointi. - Niin, kyllä ja työllistäminen.
Yritysten henkilökuntana sellainen 10-15 on aika paljon.
Kyllä. - Juuri niitä pitäisi tukea.
Haluan vielä kertoa yhden tapauksen, miten Jumala on puhunut minulle.
Olin -96 vuonna juoksulenkillä, niin Jumala puhui, että ota sellainen -
rekkari kun INR1 eli INRI.
Ajattelin, että tämä on niin hassu ajatus, että ei ole minusta.
Soitin autorekisterikeskukseen ja kysyin onko vapaana.
He sanoivat, että juuri tamperelainen pappi on luovuttanut.
Siitä vaan. Se oli ostettavissa 5000 mk maksoi silloin.
Sillä olen ajanut 20 vuotta. Se on varmasti -
paljon parempi evankelista kuin minä, -
koska se on julistanut Jeesusta.
15 vuotta, kun se oli ammattikorkean parkkipaikoilla niin laskin, -
että 100 milj. kontaktia, koska 15 vuoden aikana -
kaikki oppilaat plus opettajat kulkivat ohitse aamuin illoin ja välituntisin.
Se on ollut aikamoinen. Samoin kun olen liikkunut, -
niin ihmiset ovat katselleet ja ihmetelleet varmasti. - Aamen.
Tässä on muutama minuutti aikaa, niin sait 2003 näyn.
Ajateltiin niin, että luet sen nyt meidän katsojille.
Olin retriitissä ja saunassa.
Koin, että Jumala sanoi, että mene suihkuun 7 kertaa ja sitten saunaan.
Kun tein tämän, niin viimeisellä saunakerralla tapahtui ihme.
Jumala oli järjestänyt asiat niin, että retriitissä oli toinen mies, -
joka ei ollut uskossa mutta ei sillä hetkellä paikan päällä.
Ilmestys tapahtui niin, että katselin tulipesää. Se oli läpikuultavaa lasia.
Mieleeni tuli, että Pyhän Hengen tuli -
ja vesi kuvastavat kastetta ja veden pesua.
Nämä pyhät symbolit olivat läsnä saunassa.
Yhtäkkiä filminauha alkoi pyöriä tulipesän luukussa ja esiin tuli -
ihmeellisiä asioita. Näin Jeesuksen kasvot -
useaan otteeseen ja eri ikäisenä.
Aluksi hän oli kuin pieni pelokas poika ja vähitellen kasvot muuttuivat, -
niin että toinen silmä oli puolittain ummessa ja -
toisesta lähti merkillinen valonsäde ylöspäin.
Kasvot ja silmät olivat anovan näköiset ikään kuin rukouksessa.
Huisten pituus kasvoi myös ensimmäiseen kuvaukseen verrattuna.
Näin Jeesuksen hymy huulilla ja pään päällä oli pieni enkeli.
Hän nauroi, oli vapautunut ja iloisen näköinen vastakohtana kahdelle -
aikaisemmalle kuvalle. Sitten Jeesus oli etäämpänä istumassa.
Hänellä oli valkoinen viitta ja tukka ja sylissä monta pientä lammasta.
Niitä tuntui mahtuvan syliin yllättävänkin paljon.
Kaikki pikkulampaat olivat valkoisia. Sitten näin järkyttävän näyn.
Aika ajoin Jeesuksen kasvojen kanssa yhtäkkiä oli sielunvihollisen sarvipää -
ja partainen naama näkyvissä. Yhdessä vaiheessa se muuttui -
valkeuden enkeliksi Suomi-neidoksi, joka oli kuitenkin pukeutuneena -
irstaasti ja houkutteli lampaita luok- seen. Ne lampaat olivat aivan mustia.
Rukoilin ja käskin sielunvihollisen häi- pyä mutta pulpahti ajoittain näkyviin.
Välillä Jeesuksen kasvot peitti koko alueen.
Näin kultakaupungin kimaltelevan. Oli paljon korkeita rakennuksia -
niin kuin luonnollisessa suurkaupungissa.
Näin Suomen kartan levitettynä ja ikään kuin idässä oli käsivarsi -
ja alaosakin oli laajempi kuin tällä hetkellä Suomi on.
Kartta ikään kuin käännettiin kahtia -
ja ymmärsin sen sadonkorjuuksi, jossa Jumalan kansaa kootaan.
Merkillistä oli, että jotkut kohtaukset toistuivat useamman kerran.
Näin korkea-arvoisia kirkkoruhtinaita hienoissa vaatteissa.
He olivat tuoneet temppeliin sekä vuohipukin, että kultaisen vasikan.
Molemmat sekä syntiuhri että epä- jumalan kuva sekoittuivat keskenään.
Polvistuin siinä mestarin eteen.
Kiitin ja rukoilin tästä ihmeellisestä ilmestyksestä ja näystä.
En ole koskaan nähnyt värifilmiltä tällaista näkyä.
Jälkeenpäin palautui mieleen, että yhdessä vaiheessa -
Jeesuksen alapuolella oli kuin ilmassa leijuva yksittäinen silmä.
Uskon sen kuvaavan Pyhää Henkeä, joka kirkastaa Kristusta. - Aamen.
Tässä on meille paljon tutkimista.
Mitä itsellesi tuli mieleen, että mitä tämä pitää sisällään?
Mielestäni se on aika hyvä kuvaus tästä ajasta.
Toisaalta ollaan erkaannuttu Jumalan tahdosta aikalailla.
Uskon kuitenkin, että Jumala on armollinen.
Hän, Jeesus, on viimeinen multien päällä.
Hän voittaa kuitenkin. Oli tilanteet millaisia tahansa. - Joo.
Kiitos Hannu, että olit tämän puoli tuntia tässä -
ja jaoit hyvin avoimesti omaa elämääsi.
Siihen liittyviä surun ja ilon hetkiä.
Herra johdattakoon sinua, vaimoasi ja perhettäsi myös Herran -
elopellolla menestykselliseen työhön.
Kiitos. Sitä samaa siunausta toivon TV7:lle. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola