Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani on Risto Rasimus. Tervetuloa. - Kiitos.
Olet Kymenlaakson poikia mutta oliko niin, -
että synnyit kotiin, joka oli Mikkelin suuntaan.
Olen syntynyt Lahdessa. - Joo
Hennalan kasarmeilla. - Upseerin poika.
Upseerin poika ja upseerin isä. - Ok.
Millä tavalla varhaislapsuutesi lähti käyntiin?
Tiedän, että siinä oli ensimmäinen hyvin kriittinen aika koko elämällesi.
Oli tällainen vaaratekijä.
No joo. Olin 2-vuotias ja asuimme Hennalan kasarmialueella.
Siitä lähti Kärpäsen kaupungin- osaan tie, jonka varrella oli -
sodanjälkeisiä parakkeja. Väliaikaisesti asuimme sellaisessa.
Äiti kertoi, että eräänä päivänä isä tuotiin kuorma-autolla kotiin.
Venäläismallisella isolla kuorma- autolla, jossa oli kahdet pyörät takana.
Olen aina ollut rauhallinen mutta vilkas.
Olin ehtinyt silloin kun isä juoksi sisälle ja sotilaspoika jäi -
auton rattiin niin olin mennyt kahden takapyörän väliin.
Tuskin mahtui sinne ryömimään. Hyvä että näkyi.
Äitini ja naapurin rouva olivat huoman- neet, että Risto on pahassa paikassa.
Alkoivat huutamaan. Sotilaspoika meinasi hermostua auton ratissa, -
että miten pitää ettei auto heilahda. Oli mäkikohta ja auto käynnissä.
Kun ehti, niin isä tuli ja tempasi 2-vuotiaan Riston pois.
Äitini joskus tätä kertoi ja sanoi, että siinä vaiheessa hän tunsi, -
että jotain on Riston elämässä varattu ja jotakin heille.
Vuosien varrella on ilmennyt, että siitä alkoi etukäteen valmisteltu polku.
Monenlaista oli Herra varannutkin elämällesi. Monenlaista tapahtui.
Synnyit aikaan, kun Kouvolassa -
lähti herätys niin olit jo silloin sen ikäinen, että olit siinä mukana.
Minulla oli tausta, että kun olin saanut tulla herätykseen -
16-vuotiaana, niin sen jälkeen läksin raamattukouluun.
3 vuoden raamattukoulun jälkeen armeijaan.
Kun tulin armeijasta ja jäin Kouvolaan. Kouvolassa oli armeija.
Siellä oli nuorten rukouspiiriä, vanhemmat olivat rukoilleet.
Tällaista taustaa tehneet sille, että Jumalan herätys voisi alkaa.
Niin alkoikin. Sain mennä mukaan -
nuorten herätysaaltoon armeijan jälkeen ja jäinkin siihen tilanteeseen.
Se oli hyvin voimakas, satoja nuoria liikkeellä.
Meilläkin oli 3 kokous- telttaa nuorten kanssa.
Autot olivat jo vastassa, kun nuoret pääsivät lukiosta ja yläasteelta, -
silloisesta yläkoulusta. Lähdettiin maakuntaankin evankelioimaan.
Jäin siihen. Koin vahvasti, että tämä on Jumalan paikka minulle.
Sain olla siinä yhtenä nuorista, kolmena veljeksistä vetämässä -
sitä tapahtumaa ja se oli minulle yli kahden vuoden tiukka projekti.
Jumala vain heitti siihen. Siinä oli Jumalan voimaa ja herätystä.
Ei tarvinnut tehdä omia suunnitelmia. Ei ollut myöskään omia tapoja toimia.
Se oli hyvin spontaania ja takana oli monien sotavuosienkin aika, -
jolloin maallikot rukoilivat nimen- omaan nuorisoherätystä.
Tekivät katulähetystyötä ja soittivat kitaraa.
Sen mylläkän keskelle jouduin.
Emme mene varmaan siihen mutta siihen sisältyi sellainen tilanne, -
että nuoret rukoilivat tiloja itselleen. Seurakunnassa oli ongelmaa siinä, -
että kaikki illat olisi haluttu varata, joskus olla myöhäänkin.
Siinä rukousmylläkässä meni yllättäen kylän -
törkein elokuvateatteri konkurssiin.
Kiireesti Timo Rämän kanssa ajoimme Helsinkiin kiinteistön omistajan luo.
Pyysimme neuvotella vuokrasta. Hän pyysi 10 kertaista vuokraa.
Kun hän kuuli mihin se menee ja mitä tapahtuu, -
saimme sen vuokrata kymmenesosalla siitä mitä hän pyysi.
Se on Kointähti nimeltään. Tulles- samme vaihdoimme kirjaimet katolla -
Kinotähti nimestä tuli Kointähti.
Toimintakeskus rakennettiin meille -
ja se liittyi nuoruuden vaiheeseen.
Olisin kysynyt vielä tästä, sillä tämä on äärettömän tärkeää.
Nytkin rukoillaan Suomessa herätystä ja että maallistuminen lähtisi laskuun.
Varmaan on tutkittu aika paljon -
ja johon viittasit, että sen puolesta oli paljon rukoiltu.
Mitä kaikkea mahtoi tapahtua, jotta herätys todellakin tuli?
Siellä oli voimakas maallikkoliike.
Se yllätti vaikka olin ollut Raamattu- koulussa ja kirkon touhussa mukana.
Kun menin koteihin mm. siihen, josta löysin vaimon itselleni.
Sodan ajan jälkeisissä ja rintamamiesajan taloissa -
näytti olevan aika monessa kaksi lämmityshuonetta.
Appiukkoni talossa raput alas astuessa, oli peltinen ovi oikealla.
Siellä oli koksi- silloinen kivihiilivarasto -
ja puita ja pannu mistä taloa lämmitettiin.
Sekin tuntui kaupunkilaispojalle oudolta.
Mutta kun avasin viereisen oven, niin siellä huoneen perällä -
oli alttari, johon varmaan 5-6 ihmistä mahtui.
Pieni alttaritaulu, ei koristeena vaan siksi, -
että päivittäin perhe ja naapureita kokoontuivat ja rukoilivat alttarilla.
Se heijasti sitä, että sotien jälkeen syntynyt maallikkoliike -
oli niin voimakas, että ihan spontaa- nisti kulkivat katulähetystyössä -
ja pitivät raamattupiiriä. Ainoa rukous oli, että Herra antaisi herätyksen.
Kun puhutaan nuoriso- ja Kouvolan herätyksestä, niin se ei ollut jotain -
mitä tytöt ja pojat saivat aikaan.
Jumala oli sen valmistellut ja se vain nousi kuin kukka asfaltin raosta.
Nousi kuolleesta kylmästä erämaasta.
Miten Kokkolan herätys? Oliko se samoihin aikoihin?
Samoihin aikoihin ja Mikkeli, Satakunta erikoisesti. Oli muuallakin.
Aika oli vahvasti sellainen, että se oli Jumalan aikaa.
Sodasta oli jo parikymmentä vuotta.
No niissä vaiheissa kyllä. Varmaan rukouspiirit olivat alkaneet kohta -
sodan jälkeen, kun ihmiset palasivat rintamalta, toiset tehneet kotitöitä.
Raamattupiirien, herännäisyyden ja rukoilevaisuuden -
pohjathan menevät paljon kauemmaksi. - Joo.
Olet elämässäsi ollut hyvin paljon seurakuntien asioissa, -
nuorisotyössä ja monenlaisessa viimeisten 20 vuoden aikana -
kirkolliskokouksen jäsenenä jne.
Mennään vielä siihen -70-luvun alkuun ja kansanlähetyksen syntyyn, -
jossa sinäkin olit aluksi mukana. Eikö niin? - Joo.
Nuorisolähetys syntyi silloin ja niitä syntyi useampia.
Koululais- ja nuorisolähetys ja seurauksena Kansanlähetys.
-67, -68 ja -69 vuosien vaiheita.
Sitten rekisteröityminen ja muotoutu- minen yhdistykseksi niissä vaiheissa.
On aika merkillistä, että silloin myös -60-luku oli -
muutoksen vuosikymmen Suomessa.
Passeja poltettiin ja vanhalla ylioppi- lastalolla oli marsseja ja muuta.
Oli aika kuohuvaista aikaa.
Se oli kuohuvaista ja ehdotonta aikaa.
Teinilähetykset ja muut olivat olemassa.
Kun puhuttiin, että jotkut nuoret tulivat uskoon.
Sillä oli eri merkitys kuin tänä päivänä.
Kouvolan kaduillakin näki nuorista, että jotain oikeasti oli muuttunut.
Oli vain kahdenlaista leiriä. Uskovaiset tai ei.
Missä määrin ehdottomuus on ollut hyvä tai repivää ja rakentavaa.
Sitä keskustelua on käyty. Ajattelen näin, että kun -
Lapualla oli tänäkin vuonna suuret tulvat ja alkoi virta tulla.
Jos jonkin mökin perustukset järkkyivät ja puu kaatui, -
niin se ei ollut kaikki eikä sen varaan voinut rakentaa.
Samaa tapahtuu herätyksessä. Virheitä ja epäonnistumisia tulee.
Jotkut löytävät Jumalan ja jotkut eivät ja käyvät isoja kipuja.
Siitä mikä on ollut oikeata tai väärää, en lähde keskustelemaan -
enkä osaa pyytää kaikkea anteeksi niin kuin jossakin pyydellään.
Olemme olleet mukana Jumalan työssä.
Takana oleva viisaus on käsittämätön. - Olemmeko me kristityt välillä liian -
armottomia jollain tavalla. Koitamme löytää, että tämä on oikein jne.
Kyllä näin on. Tiukkapipoisuutta ja vallankäyttöä siihen liittyy.
Taitamattomasti on liittynyt meilläkin silloin.
Tässä juuri eräät 50-vuotisjuhlat siltä ajalta pidettiin.
Näin miten paljon väkeä on mukana. He ovat juurtuneet Raamattuun ja -
lähteneet Jumalan valtakunnan työhön seurakuntiin.
Oleellinen asia on, että Jumala on synnyttänyt jotain, -
jota ihminen ei voi pilatakaan. - Sinulla oli piirroskuva, -
mitkä olivat uskonelämäsi peruspilarit. Voisitko hahmottaa sitä?
Voin sillä tavalla, että nyt siitä on 50 vuotta. Ihmiset ovat nähneet ja -
minunkin kohdalla oli prosessi elokuvateatterin kanssa.
7 lehteä teki isoja juttuja, molemmat tv-kanavamme.
Ihmiset muistavat sitä hengellistä keskustelua.
He kysyvät, mitkä asiat näyttävät tänään oleellisilta.
Siksi piirsin sinulle kolmion niin kuin kirkon päädyn, jossa on risti huipussa.
Alimmalla viivalla lukee vahvasti, että Jumala on.
Se on peruskuvio. Toisella kolmion seinällä lukee, että elämä on nyt.
Kolmannella, että rakkaus liikuttaa.
Perusajatus ja kuvio on jostakin vuosikymmenen alusta.
Nuorten strategian ajatuksesta. Se on elämäni peruskuvio.
Se, että saan päivittäin rukoilla, että Isä meidän, joka olet.
Osoite, missä hän on, on toisarvoinen, vaikka on selvästi taivaassa.
Se, että Jumala on, on se perusasia. Se on meille kaikille.
Joskus väitämme, että onko vai ei mutta sitä ei pysty kukaan kieltämään.
Jumala on. Nimikin on "Minä olen." Sitonut itsensä siihen.
Se, että "elämä on nyt".
Olkoon mies tai nainen, niin ensimmäisien kutsujen tullessa -
sanomme "Ei nyt mutta sitten kun".
"Sitten kun" on aika mihin se siirretään.
Kun aika tulee, että pitäisi ratkaista, ottaa kantaa, ojentaa elämäänsä -
Jumalan suuntaan, niin tulee "mutta kun, tässä nyt on kaikkea muuta."
Viimeisessä vaiheessa liian moni huomaa, että juuri kun olisi pitänyt, -
niin on liian myöhäistä. Elämä on eletty, siirrelty sinne.
Elämä on nyt ja pitää vaikuttaa siihen. Kun sanoit, että on ollut kirkon -
hallinnossa ja työssä kaikki nämä vuodet, niin kaiken pohja on, -
että Jumalan rakkaus on liikuttanut. Ensin Vapahtajan alas keskellemme -
kuolemaan ristillä, rukoilemaan puolestamme.
Jos Jumalan rakkaus koskettaa, niin kuka pystyy jäämään paikalleen.
Syttyy rakkaus Jumalaan suuntaan ja sivuille.
Jumalan armosta se on ollut, 50 vuotta sitten, -
murroksen kautta tielle lähteminen niin vahvaa Jumalan puolelta, -
että on pitänyt tähän asti.
Samat lähtökohdat pitää tänäänkin vaikka työt ovat olleet monenlaisia.
Onko niin, että kun tiedämme, -
että on sielunvihollinen, joka yrittää kaksin käsin estää -
ihmistä ottamasta Jumalan Sanaa, sitoutumasta siihen ja tekemästä -
niitä asioita mitä äsken kuvailit. Tämä on se taistelu, jossa joudumme -
joka päivä valitsemaan kumpaa koiraa ruokimme.
Sitä, joka vie etäämmälle Jumalasta vai sitä, joka vie lähemmäksi.
Tämä valinta täytyy tehdä joka päivä. - Juuri näin. Jotkut ajattelevat, -
että jos on kirkon touhuissa mukana pappina tai nuoriso-ohjaajajana, -
niin tämä systeemi kantaa ja tässä pysyy mukana.
Täytyy vastata ihan ilolla sydämessä, toisaalta murheellisena, -
että kun kysytään millainen Jumala minulla on? Lähden siitä, -
että minun pitää Jumalaa lähestyessä sanoa, -
että oi sinä kaikkein armollisin Herra Jeesus Kristus. - Joo.
Todeta, että Jumala on ollut äärettömän armollinen, kun ei syntiä, -
eikä lankeemuksia puutu elämästä, jossa nuori mies elää elämäänsä.
Eikä jää nuoruuteen vaan elämä on kilvoituksia ja lankeemuksia täynnä.
Hienous on, että Jumalan Henki puhuttelee ja antaa armon ja -
mahdollisuuden tulla ensimmäisen kerran pyytämään syntejä anteeksi, -
tehdä sitä päivittäin. Valtavinta on, että Jumala antaa rauhan ja -
anteeksiantamuksen sydämeen. Jeesuksen varassa saa elää.
Olkoon luottamushenkilö, työntekijä tai tavallinen ihminen, vain tämä kestää.
Tänä päivänä kasvava määrä ihmisiä on onnettomia.
Mielen alueen ongelmia, stressiä, työuupumista ja vaikka mitä.
Riitelyä kaiken lisäksi.
Siinä juuri tämä, että osataan ymmärtää, -
että Jumala rakastaa minua vaikka olisin minkälainen.
Vaikka olisi suurikin rikollinen niin kuin ryöväri ristillä.
Ymmärretään tämä, että on yksi joka rakastaa, antoi henkensä.
Siinä rakkaus käsite, -
sehän on musiikissa, laulujen sanoissa kaikki vääristelty.
Se jumalallinen agape-rakkaus. Siitä ei paljon puhuta.
Kyllä näin on ja ehkä siksi, että olen pysynyt tiellä, -
Jumala antoi lähtövaiheen, rajankäynnin silloin niin voimakkaana.
Miten on saanut tulla tielle kutsutuksi ja millaisia asioita siihen liittyy.
Silloin kun epäilee onko Jumalaa, niin voi palata lähtöhetkelle -
vaiheisiin missä Jumala eritoten on matkalla hoitanut.
Sinulla oli kirkkohallinnossakin asia, joka piti -
ihmiskuvioitten mukaan mennä ihan eri tavalla kuin meni.
Se osoittaa, kun Jumala on jotain päättänyt, tekee Hän -
sen vaikka se menisi normienkin vastaisesti. - Taisin etukäteen sanoa, -
että miksi olen vielä luottamustehtä- vissä vaikka on mennyt näin pitkään.
Selvästi sisimmässäni päätin tosiasioitten edessä -
etten enää asetu ehdokkaaksi kirkolliskokoukseen.
Kirkkohallitukseen en voinut asettuakaan, koska 2 kautta riittää.
Nais- ja miespaikat vaihdellaan.
Sillä sopimuksella läksin kokoamaan listaa, -
että täytteeksi listalle lähtisin kirkolliskokoukseen.
Tulin valituksi. Se oli ensimmäinen asia.
Hiippakuntavaltuustossa ihan oikein päätettiin, niin kuin systeemi on, -
että Mikkelin hiippakunnasta tulee nainen ensimmäiseksi asetettu.
Hiippakunnalla pitää olla 3 nimeä mukana ja minut laitettiin toiseksi.
Menimme kirkolliskokoukseen ja kuinka ollakaan se vaihtui niin, -
että Mikkelin kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi valittu nainen -
lääkäri, valittiin kirkollis- kokouksen varapuheenjohtajaksi -
eikä voinut osallistua kirkko- hallituksen puheenjohtajuuteen.
Tuli äänestys ja esitys, että Risto Rasimus jatkaa.
Minä joka kieltäydyin enkä olisi voinut ollakaan ehdolla, -
tulin vielä 4-vuotiskaudelle valittua.
Nyt joku joka haluaa epäillä laskee, että on sattumaa, kun meni näin.
Minulle, jolle tämä on kilvoituksen asia ja elämän ratkaisujen kysymys, -
tämä on suuri Jumalan ihme ja valmistelu, että näin piti mennä.
Antaa voimia tähän asiaan eteenpäin.
Tämä vahvistaa piirroksesi, missä sanoit, että Jumala on. - Aivan.
Hän on joka hetki ja voimallinen ja hänellä on kaikki valta.
Vaikka monia asioita tänä päivänä maailmassa tapahtuu.
Lähi-idässä, Koreat ja muita kaikennäköisiä asioita.
Kuitenkin tiedämme, että Jumala on ja -
hänellä on viime kädessä kaikki valta.
Se on juuri näin. Sitten kun tässä keskustelussa huomaamme, -
että Jumala on kuitenkin armossaan antanut virstanpylväitä, -
jossa erikoisesti tulee vierelle, näyttää olemassa olonsa.
Niitäkin elämän matkalla on ollut.
Kun epäilys tahtoo tulla ja itse joissakin asioissa luovuttaa -
ja kiusaustenkin keskellä haluaa johonkin palata, -
niin Jumala näyttää Sanansa, joittenkin vahvistusten kautta -
ja elämän kokemuksen myötä, että näin Hän on sanonut ja luvannut -
ja näin on tapahtunut ja tapahtuu edelleen.
Kun asut Kouvolassa Kymen- laaksossa, niin millainen -
siellä on eri tunnustuskuntien halu yhteistyöhön.
Onko se ollut hyvä vai nihkeä?
Pitää ihan sydämestä sanoa, -
että Kymenlaaksossa on ollut siinä hyvä kehitys ja henki.
Siellä kristityt eivät näitä rajoja kompastukseen asti koe.
On aika paljon yhteistä tapahtumaa, työtä ja tavoittamista.
Käymme toinen toisissamme ja teemme yhdessä työtä.
Jo silloin herätyksen vaiheille oli tällainen tilanne. Kadulle mentiin -
ja pidettiin yhdessä tilaisuuksia. Niitä on paljon nyttenkin.
Riitaisuuksia ja kuppikuntajakoja ei juurikaan ole Kymenlaakossa. - Joo.
Kuten Johannes sanoo, että kun he yhtä olisivat.
Tämä on yksi sellainen apostoli Johanneksen -
hyvin keskeinen teesi, mitä hän sanoi.
Että se riitely tulisi pois, koska silloin kun riidellään siinä on -
sielunviholliselle väylä tulla sotkemaan.
Se on juuri näin. Me aika paljon itse annamme siihen mahdollisuutta.
Jos Kristuksen kirkko ja meidän kirkot keskittyisivät oleelliseen, -
siihen mikä on yhteistä ja totta, minkä Herra ilmoittaa ja on tärkeintä, -
silloin riitojakin olisi vähemmän. Mitä enemmän otamme agendalle -
edun ja vallan kysymyksiä, toisarvoisia asioita, vaikka ne ovat tärkeitä, -
sitä enemmän löydämme riidan aiheita, kuppikunta-asioita.
Viime vuosinakin, täytyy sanoa, on kirkossa keskusteltu tärkeistä asioista-
mutta aika vähän olennaisesta.
Ruotsihan on aina näyttänyt esimerkkiä hyvässä ja huonossa.
Viime aikoina kirkon suunnalta on tullut huonoja malleja, -
jos piispa ehdottaa, ristien poistamista.
Nämä ovat havaintoja ja ikäviä asioita, joista taivas ei voi vaieta.
Juuri näin. Nyt jos haluaa vanhana maallikkosaarnaajana ydintä laittaa.
Monet asiat niistä on tärkeitä.
Ei tietenkään ristinpoistoasiat ja muut ole ihan oikeita.
Tulee kysymys, että mitäpä jos käy kuin yhdelle viljelijälle Raamatussa.
Herra sanoikin, että tänä yönä vaaditaan sielusi.
Mitä kirkko on sen sielun pelastuksena oleellisesti puhunut viime aikoina.
Aika paljon vähemmän kuin on puhuttu muita yhteiskunnan asioita.
Olkoonpa tasa-arvoa, syrjäytymistä tai jotain muuta. Niistä pitää puhua -
mutta ei sen kustannuksella, etteikö julistettaisi Jeesusta ja anteeksiantoa.
Eikö Raamatussa sanota, että teitä papit minä syytän.
Papeilla laajasti ymmärrettynä, joka Sanaa julistaa virankin puolesta, -
on aika suuri vastuu kerran viimeisellä tuomiolla.
Juuri näin on ja se osa vetää vakavaksi. Miten sen itse osaa?
Kulkeeko niin kuin kala vedessä valta- virrassa vai onko huoli sydämessä?
Miten tässä oikein pitäisi menetellä? Kysellä itse kukin omalla tahollansa, -
että mihin meidän kirkko ja muut kirkot ovat menossa?
Kuinka me Jumalaa palvelemme?
Ettemme alkaisi näkemään vikoja muissa vaan jokainen yksilönä.
Joudumme Herran eteen. - Juuri näin.
Vaaditaan puhdistusta ja pyhitystä.
Sinä voisit nyt katsojillemme sanoa, -
mitä Pyhä Henki sinun sanottavaksesi juuri nyt antaa. Ole hyvä.
Jokainen kuulija ja katsoja. Tiedän, että olette paljolti ja syvälti -
rukoilevaa väkeä niin laskisin sen, että rukoilisimme -
omien kirkkojemme ja erikoisesti luterilaisen kirkon puolesta, -
jossa olen itse saanut palvella. Toivon, että siihen jaksaisitte ottaa aikaa.
Rukousalttarilla Jumalan eteen tuoda kirkon työntekijät, -
ratkaisut, luottamushenkilöt.
Sillä luottavaisella mielellä ettei Jumala ole sotkeutunut lillukanvarsiin
eikä erehtynyt antaessaan vaikeita, meistä pimeitä aikoja.
Jumalalla on kaikessa tässä tarkoitus.
Jumala ei eksy siitä, että Hänelle on tärkeää, -
että jokainen kokee pelastuksen ja pääsee taivaaseen.
Tätä rukousta pyydän ja toivon. Pitämään soihtua korkealla.
Herrassa haluamme vaeltaa, Hänen kanssaan.
Jumalan Sana on kaiken perusta ja rukous.
Ne ovat ne kaksi asiaa. Rukoile ja lue Sanaa, pysy Sanassa.
"Että me siinä pysyisimme..."
Pyhä Henki voi avata sitä meille, -
että tulisi tuoretta Sanaa ja se avautuisi juuri siihen tilanteeseen.
Sitä me tarvitsemme. Jos riittävän paljon olemme siinä ja on -
rukousryhmiä. Tiedän, että rukous- ryhmiä on Suomessa kasvava määrä.
Kotiseurakuntia ja soluja, mitä kaikkea ovatkaan nimeltään.
Niitä on alkanut tulla. Luulen, että varmaan silloin oli kotiseurakuntia, -
rukousryhmiä Kouvolassakin ja Kymenlaaksossa -
-70-luvun vaihteessa kun herätys tuli.
Jumala kuulee, jos on avoin väylä Hänen tulla.
Hän kyllä sen sitten toteuttaa. - Kyllä se näin on.
Usein me alamme ihmisviisaudella kontrolloida itseämme ja muita.
Annetaan Jumalan tehdä se mutta rukoillaan kaikkien puolesta -
jopa vihamiesten puolesta. - Juuri näin.
Kiitos Risto, että olit tässä ja toit oman näkökulmasi, -
jaoit omaa elämääsi ja toit hyvin tärkeitä kysymyksiä esiin.
Herra sinua siunatkoon ja vielä kun olet siellä -
kirkonkin hallinnossa korkealla paikalla, Jumala voi käyttää sinua.
Sitä minä rukoilen ja toivon ja siksi haluan siellä olla.
Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola