Hyvät TV7:n katsojat.
Tervetuloa uuteen ohjelmasarjaan, jonka nimi on Isännän pöydässä.
En tiedä vielä miten usein ohjelmia tullaan tekemään mutta tyypillistä on, -
että on yksi vieras, jonka kanssa keskustelen ja rupattelen vapaasti.
Ajatuksena on kuitenkin tietenkin se, että kaikessa olisi sama tarkoitus -
kuin meidän ohjelmissa yleensä, että ne kirkastaisivat Kristusta -
ja olisivat myös katsojien parhaaksi.
Nyt olemme vuodessa 2018.
Tämä seuraava ohjelma, jonka nauhoitamme on 300. jakso.
Haluan kiittää kaikkia, jotka olette olleet vieraanani Isännän pöydässä -
ja tuoneet ohjelmalle sisällön, mikä on ollut katsojille merkityksellistä.
Tämänkertainen vieraani on Markku Toimela tervetuloa. - Kiitoksia.
On valtavan hienoa onnitella Isännän pöytä ohjelmaa ja kunnia olla mukana.
Kiitos. Me menemme Markku sinun elämääsi.
Synnyit Kuusankoskella kristittyyn, uskovaan perheeseen.
Olet lähtenyt...miettien hengellistä...
Sinulla on ollut hyvä alku. Kerrotko siitä.
Kyllä, synnyin uskovaiseen kotiin, jossa on helluntailaisuutta, -
vähän vapaakirkollisuuta ja aktiivitoimijat seurakunnassa.
Samoin kylällä oli yhteinen -
rukouskokous kerran viikossa, jossa oltiin polvillaan.
Siinä olivat luterilaiset, helluntailai- set ja vapaakirkolliset yhdessä.
Meillä on yhteinen pyhäkoulukin, jossa olimme.
Kasvoin hyvin yhteiskristilliseen ilmapiiriin.
70-luvulla tuli ns. Kouvolan herätys, joka viritti varmaan sinunkin elämääsi.
Kyllä. Luterilaisella puolella oli voimakas herätys.
Saimme pastorin kanssa rukoilla yhdessä kellarissa.
Puolin ja toisin vierailimme seurakunnissa.
Siitä on monia miehiä tällä hetkellä uskossa ja palvelee Jumalaa.
Millä tavalla koulun jälkeen elämäsi lähti rakentumaan? Käytkö sitä läpi?
Koulussa ensimmäisellä 6. luokalla, siis kansakoulussa. Opettaja sanoi, -
että mongoolit asuvat jurtassa, teltassa 40 asteen pakkasessa.
Viittasin sanoen ettei ole mahdollista.
Sielläkö synnytetään ja eletään 40 pakkasta ja teltta?
En ymmärtänyt, että huopa on välis- sä, hevosenlannalla lämmitetään jne.
Tajusin myöhemmin, kun sain olla siellä, että on suuri elämisen taito -
asua jurtassa kovassa pakkasessa karjan kanssa.
On se ja voi sanoa, että se on opettanut realiteettia.
Jotain täytyy tehdä, jotta elää.
Siinä ei tarvitse kännykkää eikä kelloa.
Kun on luonnon kassa tasapainossa niin on hyvä olla.
Kun kansakoulussa katsoit Mongoliaa, -
etsit missä se on, ja miten siellä eletään, -
et tiennyt, että tulet tekemään sinne toistakymmentä matkaa, -
rakentamaan radiokanavaa ja monenlaista.
En tiennyt ja se alkoi vuonna -93.
Vietiin 2 milj. markan edestä avustustarvikkeita.
Lääkkeitä, sairaalatarvikkeita vaatteita. Yksi mielenkiintoinen asia.
Osa oli käytettyjä päälivaatteita.
Niitä ei voinut jakaa, koska suomalaisten henki oli jäänyt niihin.
Käytettyjä vaateita ei saa jakaa. Opin sen miten saada ne jaettua.
Vein ne muovikassiin tai paperiin pakattuna roskiksen viereen.
Yön aikana ne hävisivät ja seuraavana päivänä näkyivät katulapsen päällä.
Aivan. Ihan ensimmäisiä matkoja ulkomaille oli Bangladesh.
Miten se syntyi? - Se oli jännä, että minua pyydettiin -
Bangladeshiin kolmeksi kuukaudeksi -
korjaamaan Annikki Raatikaisen lastenkodin autoja.
Lähdin ja viimein perhekin lähti mukaan, vaimo ja poika.
Olimme ensin 5 vuotta melkein putkeen.
Kun en saanut virkavapaata töistä, niin sanoin itseni irti.
Lähdettiin 3 kk talkoilla ja oltiin toinen 3 kk ja tulin Suomeen.
Kävin Lontoossa pienen kielikoulun 10 viikkoa.
Vuoden talkoolaisuuden jälkeen pääsin pikku hiljakseen palkalliseksi.
Eikö Bangladesh ollut jo silloin yksi maailman köyhimmistä maista?
Etiopian kanssa kilpailee, kumpi on köyhin. Kuka sen enää mittaa?
Joo. - Se oli aina surullisen kuuluisa tulvistaan ja vieläkin.
Miten köyhyys näkyy arjessa? - No se näkyy niin, että ihmisillä -
ei ole tarvetta oikeastaan mihinkään muuhun kuin päivittäiseen ruokaan -
ja ihmiset ovat lukutaidottomia.
Hyvin pitkälti maaseudulla ja saarilla ei kukaan osannut lukea.
Osasivat he laskea lampaat laitumelle ja verkot veteen. - Aivan.
Olen jostakin nähnyt TV dokumentin, -
jossa myös käytetään orjatyö- voimana lukutaidottomia ihmisiä.
Kyllä, ne ovat kangas- ja vaatetehtaita.
Meilläkin on niitä ollut myynnissä hyvin paljon.
Se että jollakin kylällä on esim. kivenhakkaajia -
ihan pienestä pitäen lapset tulevat hakkaamaan kiviä.
Sen mukaan montako kuutiojalkaa on hakattua maksetaan palkkaa.
Se on perheelle elintaso, että saisivat edes vähän ruokaa -
ja lisää elämisen ympärille -
ettei kaikki ole niin synkkää kuin täällä uutisoidaan.
Ehkä jollain tavalla ilokin saadaan siellä arkipäivään.
Siellä me pelataan jalkapalloa ja minullakin oli 200 rakennusmiestä.
Heidän kaikki sukujuhlat olivat tuttuja. Olen käynyt monessa perheessä -
syömässä ja iloitsemassa heidän kanssaan.
Lastenkodin lapset ja pojat pelasivat työmiehiä vastaan jalkapalloa.
Mahtoi ruokamenu olla toisenlainen?
Kyllä. Ensinnäkin siellä oikea käsi pestään, sormineen syödään.
Aina on riisi ja sitten vihannekset ympärillä.
On kanaa, kalaa tai jopa lihaa joskus.
Vuohenliha on erittäin hyvää. - Joo.
Mikä sai sinut lähtemään Aasiaan ja Mongoliaan.
Olin 18-vuotiaana Kanadassa ja Amerikassa kuusi viikkoa.
Kirjoitin kotiin kortin, että täällä on kun Aku Ankkaa lukisi.
Ei tarvitse tulla uudestaan, kun on tämän kerran nähnyt.
17-vuotiaana, kun olin Kouvolan herätyksessä ja Jumala kohtasi silloin.
Sanoin, että pappia ei minusta tule. Tässä on kädet ja jalat.
32-vuotiaana lähdettiin perheenä Bangladeshiin.
Kyllä on ollut mielenkiintoinen elämä.
Mikä oli Mongoliassa keskeistä? Mitkä olivat tehtäväsi?
Ensinnäkin varastoida lääkkeet, sairaalatarvikkeet ja ruoka.
Sitten jakaa ja olla viranomaisten kanssa tekemisissä.
Oli monta päiväkotia ja köyhää perhettä minne vietiin.
Tapasin siellä romaanejakin. - Aivan.
Millainen elämä ja elintaso oli niissä piireissä jossa liikuit?
Kaupunkien ulkopuolella oli jurttakyliä.
Pieniä kyliä, joihin maalaiset olivat tulleet aroilta -
kaupungin laitamille asumaan. Ehkä luonnon olosuhteet tai katastrofi -
oli vienyt karjan ja tullut lunta niin paljon ettei aroilla pysty elämään.
He hakeutuvat pääkaupunkiseudulle.
Osa päätyy katulapsiksi tai katuperheeksi.
Osa yleensä päätyy tekemää sellaista hanttihommaa.
On mielenkiintoista, että olet eri puolilla maailmaa ollut, -
tehnyt matkoja Amerikassa ja muualla.
Et ole erityisesti kieltä opiskellut ja nimenomaan englantia.
Englantikin tuli vauhdilla mukaan.
Olin ollut Bangladeshissa 3 kk + 3 kk.
Sitten menin Lontooseen 10 viikoksi kielikouluun Abbey schooliin.
Onneksi talouspäällikkö oli kipeä ja korjasin vaihdelaatikon ja kytkimen.
Opin teknistä sanastoa.
Kielioppia yrittivät opettaa mutta en vieläkään ymmärrä mitään.
Sinulle avautui paikka, joka on akuutisti puheenaiheena -
eli Pohjois-Korea, jonne olet tehnyt peräti 31 matkaa.
Se kävi jännästi. Olin kiertänyt Suomea, lähetysnäyttelyä, -
jurttaa ja beduiinitelttaa Jordaniasta pyörittänyt ja tällaista.
Minua pyydettiin, että voitko lähteä Pohjois-Koreaan. Ajattelin yes.
Tämä on hienoa, ikinä ei voi kieltäytyä näin hienosta tilanteesta.
Tajusin, että Pohjois-Koreasta puhutaan kaikki asiat kielteisenä.
Ei voi olla kaikki kielteistä. Olen nähnyt toisen puolen.
On hyvä yhteistyö mahdollisuus. - Kyllä.
Se on eräällä tavalla rautaesirippu, joka on sitä ympäröinyt.
Jännitteet Etelä-Korean kanssa ovat olleet kovat koko ajan.
Nyt kun on elpymistä tapahtumassa, niin on mielenkiintoista -
tarkastella sinun 31 matkaasi.
Mitä kaikkea olet sinä aikana kokenut?
Se on 12 vuotta. Kaikki matkat, mitkä olet aloittanut Suomessa, -
Bangladeshissa ja Mongoliassa on avustustyötä ja tehtävää.
Pyyteettömästi kun pystyy avustamaan.
Bangladeshissa, kosketin aina avunsaajan kättä ja katsoin silmiin.
Musliminainen ei ojenna kättä ja katso silmiin.
Piti opetella miten kohtaa ihmisen.
Mongoli on jurrikka, erilainen luonne.
He käskevät istumaan ja koskaan ei saa kiirehtiä.
Pohjois Koreassa luottamuksen voittaminen kestää.
Heillä on oma järjestelmä. Tulen erilaisesta järjestelmästä.
He miettivät, mittaavat minua, että millainen kaveri olen.
Pyyteettömyys olla yksi heistä, -
eikä ole kauheata vaatimuslistaa, että näin tämä vedetään vaan siirtää -
itselleen pohjois-korealaiset aivot ja miettii niiden kautta asioita. - Niin.
Millaiset ovat pohjois-korealaiset aivot?
Ahkeria, teettävät ahkerasti töitä, pal- velevat järjestelmää ja yhteiskuntaa.
Olen erilainen, minulla on suhde Jumalaan, niin minun pitää palvella -
samalla ehdottomuudella omaa Jumalaani.
Ne ovat niin lähellä toisiansa, että molemmat haluavat tehdä hyvin.
Silloin voidaan pyörittää projektia. - Joo.
Onko niin, että siellä usko, uskonto vai mitä nimeä pitäisi käyttää?
Se on tavallaan jonkinlainen -
Raamatun siirto ihmisten palvomiseen?
Kyllä varmaan heidän omasta perinnöstään tulee.
Ensimmäinen johtaja Kim Il-sung, jolla oli kristillisiä vaikutteita, -
sotakoulutuksen käynyt Neuvostoliitossa.
Hän sai voimakkaalla sisäisellä palolla -
kommunismin tulemaan maahan ja syrjäytti kristinuskon.
Hyvin paljon siinä tulee samoja asioita.
Siellä on varmasti aikamoinen hierarkia yhteiskunnassa.
Totta kai ja se rakennetaan niin, että se toimii -
mutta ei ole yhtään työttömyyttä, kaikilla on paikkansa.
On vain se mihin yhteiskuntaluokkaan kuulut ja millä sukunimellä kuljet.
Millaisia kohtaamisia on ollut tavallisten ihmisten kanssa?
Oletko päässyt tapaamaan? - Aluksi ei päässyt oikein kenenkään kanssa.
Meillä oli koordinaattori. Auton kuljettaja vei paikasta toiseen.
Ruokaturvaohjelma aloitettiin perunavarastoja rakentamalla -
mikä oli tehtäväni. Hyvin epäilevää, puhumattakaan jos ottaa kameran.
Silloin ollaan varovaisia, eikä saa olla kontaktissa, vain tietyt ihmiset.
Kun perunavarastoa rakennetaan saa viljelyinsinööri tulla -
samaan pöytään syömään mutta rakennusinsinööri ei saanut tulla.
Mikä siinä oli? - En tiedä mutta myöhemmin otin kädestä -
ja vein sinne ja hän oli siinä hyvin vaivautuneena ja ujona.
Se että pyyteettömästi teki töitä heidän kanssaan, -
niin he sulivat siihen ja halusivat olla yhdessä.
Havaitsitko, että he pystyivät panemaan merkille kristityistä, -
jotka toivat näitä avustuksia, sen rakkauden ja avunantamisen halun?
Kyllä he tiesivät, että olen kristitty ja tietävät mistä seurakunnasta.
Miksi ei? Saanhan minä kristittynä olla siellä heidän keskuudessaan.
Se tuo luottamusta, kun sitä ei peitetä.
Pidän aamu- ja iltahartauden, on suomenkielinen Raamattukin.
Voin palvoa siellä omaa Jumalaa. - Aivan.
Millä tavalla uskonto määritellään? Onko siinä määräyksiä?
No sillä lailla, että ulkomaalaisille annetaan mahdollisuus mennä -
sunnuntaisin jumalanpalvelukseen.
Moskeijaan voi mennä perjantaina rukoilemaan.
Sitten on ortodoksi-, roomalais- katolinen- ja 2 protestanttista kirkkoa.
Voidaan käydä siellä ja jopa ihmette- levät miksei kirkkoon mennä. - Aivan.
Kun nyt juuri Yhdysvallat on erityisesti keskustelemassa -
Etelä-Korean kanssa yhteistyöstä, joka palauttaa vihamielisyyden.
On valtavan suuri muutos, joka on nyt etsimässä väylää.
Jos muistelen 5-6 vuotta taaksepäin, niin ostin jo silloin -
"yksi Korea" paidan ja nähdään Pyongyangissa.
He haluavat, että Pyongyang olisi uudelleen pääkaupunki, -
yksi Korea ja he puhuvat yhdestä Koreasta.
On esim kartta, jossa on vain yksi Korea vain lääninraja välissä.
Yhtä Koreaa halutaan ja se on oikeasti mielestäni totta.
Eräs hyvä ystäväni, profeetallinen henkilö, -
jo 10 vuotta sitten sanoi, että hän on saanut ymmärryksen, -
että Pohjois-Koreassa tapahtuu vapautuminen ja yhtenäistyminen.
Nyt on todella merkkejä siitä. Vielä vuosi tai puoli vuotta sitten, -
kun isoja raketteja meni harjoitus- ammunnoissa, näytti ihan erilaiselta.
Minä olen nähnyt vaan, että ainahan on erilaisia myrskyjä ja maininkeja.
Turbulenssi pyörii tällaisten vaikeitten asioiden ympärillä. - Joo.
Onhan se tosiasia, että markkina- taloudessa 3. sukupolvi -
laittaa yrityksen lihoiksi. Kommunis- missä 3. sukupolvi haluaa muutosta.
Pohjois-Korea ei poikkea tästä.
On kysymys kuka menettää kasvot vai menettääkö kukaan.
Annetaan markkinatalouden tulla ja elpyminen lähtee liikkeelle.
Miten olisi mahdollista, että kaikki osapuolet säilyttäisivät kasvonsa?
Ehkä vaaditaan diplomatiaa. Toivoisin, että Suomi voisi olla etunenässä -
kertomassa, että miten siellä voidaan rakentaa rauha.
Olet pannut merkille viime käynneillä,-
että erityisesti keskusta on rakennusmielessä -
saanut elvytyksen ja alkaa muistuttaa läntisiä kaupunkeja.
Se on kuin Dubai pienoiskoossa. Valtava rakennusbuumi on päällä.
Ihmettelen miten he saavat sen tarvikemäärän.
Rakentaminen on valtavan suurta. Kuitenkin näen toisen puolen, -
että pääkaupunkiin ylirakennetaan ja ruokahuollossa on valtavia puutteita.
Viljelystekniikka on vähän vanhanaikaista.
Lannoitteita ei tahdo saada ja siemeniä on vaikea saada.
Tällaista, että se ei kulje tasapainossa.
Miten sanktiotilanne on tällä hetkellä?
Minulla on siellä sairaalan hammaslääkäriosasto on kesken.
En saa laittaa kontissa tavaraa ja kaupasta en löydä sitä erikoistavaraa.
Ruokaa saan lähettää.
Onko rajoituksilla todella vaikutusta mitä on tapahtumassa?
Ehkä on sellainen, että neuvottelu- taito on kasvanut -
mutta aika on siellä kypsä muutenkin.
Uskoisin, että nykyinen johtaja on myös nähnyt elämää Euroopassa.
Hän haluaa varmaan samanlaista yhteistyötä tulevaisuudessakin.
Se on todella suuri muutos, koska -
jo toisen maailmansodan jälkeen asiat ovat lähteneet liikkeelle.
On aika jännää, jos ottaa rullaluistimet tai menee jäähalliin luistelemaan.
Mailat sivuun ja luistellaan. Valtava määrä nuoria osaa englantia.
Mistä se englannin buumi on tullut?
He haluavat kommunikoida ja maan juhlapäivinä esim. vaalipäivänä -
he hyväksyvät meidät tanssimaan katutanssia ja hyppäämään narua.
Tällainen ei ollut mahdollista muutama vuosi sitten, nyt on mahdollista.
Vuorille tai puistoihin mennessä, -
voin pohjoiskorealaisten perheitten kanssa istua piknikille.
Minulle vieraita ihmisiä, mutta joku osaa muutaman ulkolaisen sanan.
Siinä maistellaan korealaisia herkkuja. - Olen ymmärtänyt, että -
vainoaminen maailmassa on suurinta Pohjois-Koreassa.
Kyllä. Mehän emme näe sitä puolta.
He antavat mahdollisuuden viedä ruokaa päiväkoteihin, -
käydä yksityiskodeissa ja päiväkodeissa tarkastamassa -
onko apu mennyt perille. Pääsemme valtion viljavarastoihin katsomaan.
Tämä on jännää, että kaikki epäilevät, että apu ei mene perille, -
"sinua vain jymäytetään" jne.
Itse livenä monta kertaa olen käynyt heidän päiväkodeissa, nähnyt -
koululaitokset, maataloutta, ollut maaseudulla.
Ei minua tällä kokemuksella ihan aina jymäytetä.
Meneekö ruoka perille, niin mulla oli ulkoministeriön tarkastajia mukana.
Annoin taskulampun: "Menkää pihahuussiin katsomaan.
Jos on kuohaa, niin on mennyt perille. Se näkyy vaahtona."
Kiinahan on valtavan iso maa naapurina, samoin kuin Etelä-Korea.
Millainen käsitys sinulla on, -
ratkaiseeko kaikissa muutoksissa myös Kiinan kanta?
Kiina on iso asia ja Kiinahan on tuonut sinne markkinataloutta.
Jos mennään pohjoisessa maatilalle tekemään esimerkiksi -
rypsin ja maissin öljynpuristusta.
Niin John Deere lukee koneessa, Kiinan kopiolla.
Jos ajan pellolla tai maaseudulla, niin jossakin näkyy traktori Case.
Siellähän näkyy samoja asioita.
Kiinasta tulee pikkuhiljaa markkina- talouden mukana laitteita.
Yksimoottoriset vesipumput ja sarvi- traktorit. Kiinastahan ne ovat kotoisin.
Aivan. Olen ymmärtänyt, että myöskin määrätyllä tavalla lahjonta -
on vaikuttanut siihen, että voidaan kiertää sanktioita jossain määrin.
Niihin en osaa sanoa, koska meiltä ei kukaan pyydä lahjuksia.
Se ei kosketa meitä, koska maa on myös hyvin kontrolloitu.
He ovat toistensa kontrollissa, eivät uskalla.
Me ei lähdetä sille tiellä ja he tietävät sen.
Silloin joudumme lopettamaan. Ei ole vielä tarvinnut lopettaa.
Etelä-Koreassa on valtavasti kristillisyys kehittynyt -
viime vuosikymmeninä. Siellä on paljon rukoiltu varmasti, -
että avautuisi ovet Pohjois-Koreaan.
Ja jos ajatellaan USA:n Trumpin taustajoukkoja, -
niin oletan, että sielläkin on paljon rukoiltu. Hedelmät alkavat näkyä.
Sehän on Raamatun ohje, että rukoilkaa esivaltojen puolesta.
Ei ole, että älkää rukoilko Pohjois-Korean tai Trumpin puolesta.
Minulle on tärkeätä, että Suomen hallituksen puolesta, -
esivallan ja ministerien puolesta rukoillaan.
On yhtä tärkeää rukoilla Pohjois- Korean puolesta, olen siitä kiitollinen.
Vieläkö lisäät Aasian matkoja eri maihin vai lisäätkö näissä maissa?
Kyllä minä näissä maissa. Jos pystyisi pysymään Pohjois-Koreassa, -
niin eiköhän se tämän ikäiselle riitä.
Matkustaminen ei ole pääasia vaan lähimmäisen kohtaaminen.
Pyyteetön avustustyö on kaikkein oleellisinta ja parasta rauhantyötä.
Jeesus toi esiin rakkauden kaksoiskäskyn.
Se mitä teet, niin sinähän toteutat sitä hyvin konkreettisesti.
Kyllä ja suuri rukousaihe on, että pystyn olemaan siinä paikalla -
mihin Jumala on kutsunut. Avustajaksi Pohjois-Koreaan, aivan hienoa.
Mahtavaa. Voisit tässä nyt rukoilla.
Annan sinulle ns. vapaan sanan paikan kertoa katsojille.
Jatketaan sen jälkeen.
Sanoisin kaikille kuulijoille ja katsojille, että muistakaa olla -
provosoitumasta mistään uutisesta.
Tutkikaa Jumalan Sanaa, Raamattua, siitä mikä sinun ja minun kohdalla -
on oikein lähimmäistä kohtaan tehdä.
Onko se avustustyössä Helsingissä, Hurstin porukassa vai jossakin -
muussa porukassa. Avustustyö pyyteettömästi.
Diakonia on Raamatun keskeisimpiä asioita.
Minä haluan viedä teidät Pohjois- Koreaan, jos ei muuten niin rukouksin.
Tulkaa mukaan ja jos koette kehotusta, -
jopa varoja tehdä sen kautta mutta siunaten Pohjois-Koreaa.
Siunaten Etelä-Koreaa, Amerikkaa, Venäjää ja Kiinaa.
Se kantaa parhaimman hedelmän. Haluan rukoilla muutamalla sanalla.
Kiitos, että näet Pohjois-Korean.
Millainen on järjestelmä mutta rakkautesi on yltänyt sinne, -
että ristinkuolemalla olet kuollut kaik- kien pohjois-korealaisten ja myös -
katsojien puolesta. Kiitos, että saan olla yhtenä mukana tässä ringissä ja -
uskon Raamatun antavan rakkauden käskyn mennä kaikkeen maailmaan.
Kiitos. Tämä mitä sinä puhut rakkaudesta, -
se on Jumalan lahja sydämessäsi käytännön tasolla.
Et etsi omaasi, etkä halua muodollisia titteleitä tai muuta -
vaan olet mennyt sinne sellaisena kuin Jumala on lähettänyt.
Sehän onkin mielenkiintoista, että saan olla oma itseni, -
en pysty akateemisella sivistyksellä kerskumaan.
En pysty pitämään lukihäiriötä vahvuutena.
Tulla hyväksytyksi pohjois-korealaisten luona.
Lukihäiriöisenä niin kuin Suomessa koulutetussa yhteiskunnassa.
On ollut Jumalan antama vahvuus sopeutua eri olosuhteisiin.
Bangladeshissa, Mongoliassa.
Mahtavaa, että Jumalalle kelpaavat sinä ja minä.
Markku, nyt päätämme, mutta jatkamme rukousta, -
että tämä kehitys, joka on alkamassa Pohjois-Koreassa, -
se voi todella toteutua ja tuottaa suurta hedelmää täällä maailmassa.
Siihen uskon. Siunausta kaikki katselijat ja muistakaa rukouksin.
Kiitos Markku Toimela. - Kiitoksia.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola