ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares ja mu tänane külaline on Niko Ijäs.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa sündisid misjonäride peres kolmanda sugupõlve esindajana.
See asjaolu kujundas su lähtekohti su varajases nooruses
ja ka kõike muud, mis on hiljem toimunud.
Sa oled veel noor mees, alles 30aastane.
Sul on elu alles ees.
Kus sa sündisid ja kuidas möödus su lapsepõlv?
Ma sündisin Helsingis.
Minu sünni ajal olid mu vanemad misjonikursustel.
Kui olin pooleaastane,
kolisid mu vanemad Taiwanisse misjonitööle.
Taiwanis veetsin suurema osa oma lapse- ja nooruspõlvest.
Mõned kooliaastad elasin ka Soomes, Tamperes
ja käisin seal koolis.
Täpsemalt öeldes 4., 8. ja 9.klassis
ning gümnaasiumi esimeses klassis käisin Soomes.
Aga ülejäänud kooliaastad käisin Taiwanis
rahvusvahelises kristlikus koolis.
Seal olen misjonitööga maast madalast
palju kokku puutunud.
Sa õppisid seal ära mitu keelt, kuigi Soome keel oli muidugi emakeel.
Koolis oli õppekeeleks inglise keel. Lisaks said selgeks ka muud keeled.
Kodukeeleks on alati olnud soome keel.
Tänu rahvusvahelises koolis käimisele
on mul inglise keel peaaegu teise emakeele eest.
Taiwanis on ametlik keel hiina keel. Koolis käisin hiina keele tundides.
- Kuidas sa iseloomustaksid Taiwani?
Esimene sõna, mis meelde tuleb, on eksootiline.
Taiwan on eksootiline ja ilus saar.
Olen tänulik, et mul oli Taiwanis eriline lapsepõlv.
Mul olid erilised elamused väga ilusates kohtades.
Elasin küll hiinlaste keskel,
aga suur osa mu sõpru olid rahvusvahelise taustaga.
Sõpradega rääkisin alati inglise keeles. See oli me ühine keel.
Veetsin oma lapsepõlve ja noorusaja rahvusvahelises keskkonnas.
Sealne kultuur erineb väga palju soome kultuurist.
Kuidas sa kirjeldaksid nende kultuuride suurimaid erinevusi?
Aasia kultuurides on peamine asi perekesksus.
Peresidemed on väga tugevad.
See on väga tähtis asi.
Seal elavad sõbralikud inimesed. Nad on väga külalislahked.
Nad on alati valmis aitama.
Väismaalastesse suhtutakse alati positiivselt.
Aasia kultuurides on ei-ütlemine teistmoodi, kui Soomes.
Soomes öeldakse otse "ei", aga seal tehakse seda keerutades.
Jah. Nii on.
Öeldaksegi keerutades, mitte otse. Otse vist ei juleta öelda.
- Kui olid 12aastane, juhtus midagi tähendusrikast,
mis alates sellest on mõjutanud su elu.
Jalgpall on mu põhiline spordiala juba väikesest peale.
Olen väikesest peale sõpradega jalgpalli mänginud.
Samuti meeskondades.
Taiwanis areneb jalgpall kogu aeg. Ka tänapäeval.
Kui mina seal lapsena olin, oli seal vähe seltsitegevust.
See oli mul rohkem hobi ja mu elus oli see väga tähtsal kohal.
Mäletan konkreetset hetke, kui olin 12aastane.
Elasime Chao Chao nimelises linnas.
Ma jalutasin koos emaga.
Ütlesin, et kui suureks saan, tahan ühendada kaks asja.
Tahan teha oma elus kahte konkreetset asja.
Need on jalgpalli mängimine
ja seesama, mida teiegi teete - misjonitöö.
12aastaselt ei suutnud ma veel mõtestada,
kuidas konkreetselt neid plaane teostada.
Aga ise kogen tagantjärele, et siin oli konkreetne olukord,
kus Jumal kutsus mind misjonitööd tegema.
Nimelt ühendama need kaks asja
ja nüüd räägimegi laiemalt spordimisjonist.
Mitte ainult jalgpallist.
Jalgpall on globaalselt maailma lemmikuim spordiala.
Üksikisiku alad, meeskonnaalad - neid kõiki kasutatakse spordimisjonis.
Seal ühendatakse usk ja sport.
Kui harrastasid jalgpalli,
olid jalgpall ja sport su jaoks sünonüümid.
Nüüd aga on selle mõiste tähendus laienenud.
Jah. Liikumine ja sport võivad olla ka seina- või mägironimine
Nendega ühendatakse tähtsaim asi, mis meil on.
Ehk siis oma usk.
Spordimisjonis ei minda sport ees, vaid evangeelium on eespool.
Sport, see on jalgpall, korvpall, võrkpall, saalihoki, sulgpall.
Või mis iganes.
Need on vahenditeks uute sõprussuhete loomisel.
See kogub inimesed kokku.
Julgen kasutada väljendit "See on fakt",
sest sport ühendab inimesi üle kogu maailma ükskõik, kus.
Ka Soomes.
See huvitab inimesi ja toob nad kokku.
Kui me selles kristlastena osaleme, siis tahame tuua esile seda,
mis meie jaoks on tähtsaim. Ehk oma usku.
Usun, et selles on olnud suur ja tark Jumala juhtimine.
Me peame leidma inimeste eludest ja harrastustest neid väravaid,
mille kaudu viia evangeeliumi edasi.
Kuulates sind ja nähes su tulist indu,
võib öelda, et Püha Vaim on sellega kaasas.
Jah.
Ma teen tööd rohujuure tasandil.
Me käime seal, kus käivad lapsed, noored ja igas eas inimesed.
See on sõnum sellest,
et kui misjonikäsk ja vaimulik tegevus
on viidud kiriku saalidesse ja kogudustesse,
siis see pole ju samas see koht, kus uskmatud inimesed on.
Kui meil on mingi spordisündmus - olgu siis ühekordne,
mingi klubi, laager või ka turniir,
siis need sündmused leiavad ikka aset väljaspool kogudust.
Olgu see sündmus milline tahes,
aga see on sillaks kohalikku kogudusse.
See on väga tähtis,
et need üritused viidaks kokku kogudustega.
Sport ja üldse liikumine on inimese jaoks tähtsad.
Aga sellest on saanud ka teatud ebajumal neile,
kes võtavad seda sellisena nagu see tänapäeva ühiskonnas on.
Ongi nii.
Omast kogemusest tean, et spordimaailm on täis väljakutseid.
See on ka väljakutse olla seal kristlane.
Seal on palju asju, kus läheb vaja eelkõige just teiste kristlaste tuge.
On palju maiseid ahvatlusi,
millega kas minna või mitte minna kaasa.
Aga ma seisan tugevalt selle taga, et töövahendina on see väga võimas.
Seda saab kasutada, kus iganes maailmas.
Mis su elus siis juhtus, kui sa üliõpilaseks said?
Taiwani rahvusvahelise kooli järel sain ma üliõpilaseks.
Kui rääkida veel juhtimisest,
siis gümnaasiumi viimases klassis elasin ma gümnaasiumi ühiselamus.
Sest mu vanemad elasid tol ajal teises linnas,
kui see, kus mu kool oli.
Mul olid tol ajal nn. "ühika vanemad".
12aastaselt kogesin esimest kutset teha spordimisjonit.
Gümnaasiumi viimases klassis, kui olin 17 või 18aastane,
rääkisid "ühika vanemad" mulle,
et spordimisjonit saab teha eriorganisatsioonide kaudu
kogu maailmas.
Ja seda tööd tehakse üsna laialdaselt.
See oli mu jaoks esimene puudutus, milline see töö konkreetselt olla võiks.
Peale gümnaasiumi olengi käinud sellel teel.
Päris alguses veetsin ühe aasta Inglismaal.
Seal tegin spordimisjoni tööd.
Lühemaid perioode olen olnud Aasias, Tais ja Taiwanis.
Peale gümnaasiumi olen mitmes kohas õppinud
ja teste sooritanud.
Õppisin ka Soomes Vierumäe spordikoolis.
Suund on kogu aeg selgelt silme ees - hakata tegema spordimisjoni tööd.
Oma naisega tutvusin Helsingis.
Olime koos misjonitöö esmakursusel.
Misjonitöö on olnud peale me kohtumist
meid ühendav tegur.
Oleme otsustanud teha misjonitööd.
Mongoolias olime "Külvajate" kaudu 4. aastat.
Tegime seal just spordimisjoni tööd.
Kas sa õppisid seal ära ka mongoolia keele?
Jah. See on väga tähtis,
kui minna pikemaks ajaks võõra kultuuri keskele
ja võõrale maale,
siis peab keele ära õppima.
Esimene aasta Mongoolias kuluski keeleõppeks ja tutvumiseks kultuuriga.
Ilma nende asjadeta on väga raske kohalikega tööd teha.
Seda enam, et me töö on just rohujuure tasandil,
kus tegeleme laste ja noortega.
Mongoolias on kohalikuks keeleks mongoolia keel.
Peale Mongooliat tuli idee, tahe ja kutse laiendada spordimisjoni tööd.
Laiendada seda tööd ka Soome.
Praegu tehakse Mongoolias spordimisjoni tööd
kohalike vastutajate,
kogudustes olevate vastutavate isikute kaudu.
Loomulikult tahame toetada seda tööd Mongoolias,
aga samas tahame laiendada seda tööd ka teistesse maadesse.
Seepärast oleme olnud umbes 1,5 aastat Soomes.
Me lõime Soome Piiblikooli spordiliini.
Seal tahame koolitada inimesi tegemaks kristlikku spordimisjoni tööd.
Tahame seda tegevust Soomes laiendada
ja et pikemas perspektiivis saaks sellest misjonitöö.
Tahaksime leida rohkem toetajaid,
et inimesed palvetaksid misjonitöö eest,
et nad võiksid misjonitööd ka majanduslikult toetada
ja et eelkõige oleks sinna minejaid.
Et Soomest läheks rohkem inimesi spordimisjoni tööle.
Mitte ainult Mongooliasse, vaid ka mujale maailma.
Nagu ütlesin, on sport üle kogu maailma ühendav tegur.
Selles kontekstis tegutseme seal, kus me oleme.
Osa sellest asjast on kristlik spordiselts KRIK,
mille lõime natuke üle aasta tagasi.
Selle spordiseltsi kaudu
püüame korraldada sporditegevust üle kogu Soome.
Koostöös kohalike kogudustega Soomes
ja spordiliini kaudu
tahame tuua sellesse töösse rohkem tegijaid
ja seda kaudu tasapisi laiendada seda tööd.
Me läheme evangeelium eespool!
Seda tuleb siin Soomes meeles pidada.
Ei ole ainult sport. Me ei tee sporti ainult rõõmu pärast,
vaid me tahame sellega evangeeliumi levitada.
Spordiliini ja KRIK Finland spordiseltsi tegevust
arendan praegu ise jõudsalt.
On tore näha, et töötegijaid on selle üle aastase perioodiga
juurde tulnud.
Süda rõõmustab, kui näen, et tegevus käib rohujuure tasandil
ja ka noorte vanuseklassidega, kes on tulevik vaimuliku sisu mõttes.
On hea panustada noortesse.
Sest usule tulekul võib tulla suuri takistusi.
Ka kogudused otsivad noortetööd
ja arvan, et nad tulevad rõõmuga kaasa.
Mul on palju tööd laste ja noortega. Eriti just noorte täiskasvanutega.
Püüan kaasata noori täiskasvanuid rohkem koguduse ellu.
Püüan neid sportlastena aktiveerida elama kristlikku elu.
Me ei räägi ainult võistlussportlastest,
vaid ennekõike nn pühapäeva sportlastest.
Nendest kristlastest,
kes tegelevad spordiga harrastuslikul tasemel.
Idee ühendada usk ja huvi spordi vastu
on veel suht võõras.
Aga see on loomulik.
Liikumine ja sport on omamoodi maalähedased asjad.
See on osade inimeste argielu ja eluviis.
Usk on kristlastel kõige kesksem asi.
Samas on hea, et ka liikumist tõstetakse esile,
sest tänapäeva noortel on vaid mobiiltelefonid käes,
nad istuvad ning nende kehad on kummargil asendis.
See on selline asi, kus inimeste halb olukord suureneb,
kui nad oma kehalise vormi eest ei hoolitse.
Sõjaväkke võtmisel on tõdetud,
et praeguste noorsõdurite kehaline olukord
on halvem, kui oli varem.
Nii et, see on tähtis teema nii füüsilises mõttes,
aga kõige tähtsam - nagu ka sa ise ütlesid,
on see, et evangeelium esimesena!
Spordimisjoni töö on terviklik misjonitöö.
Sinna tervikusse kuuluvad füüsiline, vaimne, vaimulik
ja ka sotsiaalne areng.
Füüsilise arenguga me parandame inimese füüsilist vormi.
Selle järele on Soomes suur vajadus.
Et me koos liiguksime, teeksime sporti ja sellega parandaksime oma vormi.
Sotsiaalse arengu poolelt tahame parandada oma tegevust
nõrgemal positsioonil olevate laste ja noortega.
Samuti täiskasvanutega.
Mongoolia kontekstis on ka vaesemaid inimesi,
kel pole võimalik teha sporti kontrollitud õhkkonnas ja kohtades.
See pole mingi iseenesestmõistetav asi.
Ja kui mõelda ka üldiselt sotsiaalse arengu peale,
siis kõrvale tõrjutuse ennetamisel on sport eriti tõhus töövahend.
Me siin Soomeski elame rahvusvahelises keskkonnas,
mistõttu mis oleks veel parem viis saada inimesi tagasi ühiskonda,
kui mitte läbi spordi.
Samuti vaimne areng.
Ma ise arvan, et kui tehakse sporti -
liigutakse või mängitakse, ükskõik mida -
kas korvpalli või tänavamänge,
siis nende puhul on jutt kõrgemast tasemest
ja sinna tuleb juurde võistlusmoment,
mis muidugi kuulubki spordi juurde
ja selle juurde, et keegi võidab ja keegi kaotab.
Kuid kuidas me suudame selle käigus osalejaid ka kasvatada?
Kuidas me reageerime sellele,
kui kogeme kaotusi, pettumust, muret või kibestumist?
Samas tulevad ka positiivsed tunded.
Õnnestumise, rõõmu, armastuse tunded.
Siis läheb spordisoorituses kõik ülesmäge.
See on hea koht arendada vaimset poolt
ja seda, kuidas nendes olukordades reageeritakse
ja kuidas nende tunnetega toime tullakse?
Tähtsaim on siin vaimulik areng - alati evangeelium kõigepealt.
Kui rääkida terviklikust arengust, siis mulle endale meeldib ütlus:
"Sport on väike mudel elust enesest."
See on see, mida inimesed kogevad teineteise vastu mängides.
Tulevad õnnestumised ja ebaõnnestumised.
Rõõmu- ja kurbusetunded.
Positiivsed ja negatiivsed tunded.
Neid kogetakse nii spordis kui ka igapäevaelus
ja nendega tuleb õppida hakkama saada.
Meeskondades on tähtis teha koostööd.
Hea on teineteist kannustada ja austada.
Need on asjad, mis on ka igapäevaelus väga tähtsad.
Ka igapäevaelus peame me oskama teha teistega koostööd -
oleme me siis tööl või käime koolis.
Ühiskonnas on meeldivam,
kui me oskame teineteist austada ja kannustada.
Seepärast mulle meeldibki väljend: "Sport on väike mudel elust enesest."
12aastased ja vanemad, ka paarikümnesed noored uurivad,
kuidas on olla täiskasvanu?
Millistele väärtushinnangutele oma elu ehitada?
Kui siia juurde lisanduvad veel väärtushinnangud,
siis see oleks väga tore asi.
Jah. Soomes ja igal pool maailmas on omad tugevad väärtused.
Need seovad ja tegevus on palju tõsisem.
On olemas väärtused, mida hoitakse tugevalt au sees.
Millised on su unistused sinu tegevuses peale seda tööd?
Oleme Soomes üle aasta
hoidnud alal selle kristliku spordiseltsi tegevust.
Spordiliin tegutseb esimest aastat. Neid asju tahame jätkuvalt arendada.
Samuti tahame Soomes seda tegevust laiendada.
Isiklikult on mul endiselt misjonikutse.
Mu unistus on,
et seda tegevust saaks aeglaselt, aga kindlalt laiendada,
et see töö oleks tugevalt seotud misjonitööga.
Et inimesed saaksid siit minna maailma eripaikadesse
tegema spordimisjoni tööd.
See on see suund,
kuhu tahan isiklikult rohkem panustada.
Et saata maailma rohkem spordimisjoni töötegijaid.
Sa alustasid selle tööga aktiivselt Mongoolias.
Selliseid "Mongooliaid" võiks olla maailmas kümneid.
Just.
Seal leidub ka samasuguseid "põlevaid" inimesi,
kellede kaudu see leek ainult kuumeneb
ja misjonitöö osatähtsus kasvab.
Just. Spordimisjon on tore viis misjonitöö tegemiseks.
Tore on liikuda ja sporti teha
ja me soov ongi, et tegu oleks rõõmsa ettevõtmisega.
Ja kui on võistlus, siis ega võitmine ka halb asi ole -
mulle endalegi meeldib võita, kui mängima lähen,
kuid see pole see kõige tähtsam asi.
Ennekõike on tähtsaim evangeelium.
Seejärel on rõõm, et sporti ja liikumist nauditakse.
Kas jalgpall on endiselt su esimene hobi spordis?
Jalgpall on endiselt mu esmane hobi.
Teil on mitme kogudusega koostöö.
Kuidas kogudustes sellistesse asjadesse suhtutakse?
Toon konkreetse näite, mida eile kuulsime.
Olime Luumäel. Seal tegutseb KRIK'i kohalik rühmitus.
Vanematelt tuli tagasiside:
"See on väga hea, et selliseid asju korraldatakse.
Loodetavasti jätkub see tegevus sügisel,
et mitmete vanemate lapsed saaks olla kaasas selles tegevuses."
Vastuvõtt sellele on igal pool positiivne.
Soomes on sellel suur tööpõld.
Kui mõelda kogu Soomet, siis tööpõld on tõesti suur.
Ka potentsiaal ja vajadus on suured.
Enne, kui annan sulle vaba mikrofoni,
võiksid välja tuua need vaatajad ja kogudused,
kellele tahad selle sõnumi edastada.
Kui mõelda oma senisele elule,
siis olen kogenud Jumala juhtimist erinevates olukordades.
Tahan öelda igaühele - kuulake Jumalat!
Me rääkisime spordimisjoni tööst.
Kogen, et Jumal andis mulle anni ja huvi spordi suhtes
ning anni spordiga tegelemiseks.
Aga fakt on ka see,
et Jumal andis meile kõigile ande ja huvi erinevate alade suhtes.
Kas muusika, spordi, kunsti või mis iganes muu ala suhtes.
Ma tean, et Jumal tahab kasutada meid igat üht oma riigis.
Kas siis siin Soomes või mujal misjonipõldudel.
Kuulake Jumalat ja laske Tal juhtida!
Ärge kartke, kas suudate seda teha. Küll Jumal annab seda, mida vaja.
Vahel tuleb langetada pingelisi ja hirmuäratavaid otsuseid.
Kui ees on mingid asjad, siis usaldage Jumalat!
Kasutage neid ande ja oskusi, mis igaühele on antud!
Tehkem asju koos!
See on tähtis, et palvetaksime koos asjade eest.
Siin maailmas liikudes on tähtis ka teiste tugi.
Olgem ühenduses teiste kristlastega!
Loogem võrgustikke kogudustega ja teiste kristlastega.
Elagem seda usuelu nende andide ja oskustega, mis meil on.
Aitäh Niko! Olgu see saade sõnumiks kogudustele ja teistele,
kes võtavad sellest sõnumist selle sisu,
et nüüd on Soomes selline asi alanud ja sellega võib liituda.
Jah.
Aitäh Niko ja olgu see nö. stardipauguks Soomes
ja kõikjal maailmas.
Et ühendatakse need annid,
mille Jumal meile Jumalariigi tööks andis.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa