Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani tänään on Kalle Mäenpää.
Tervetuloa. - Kiitos, ilo olla täällä.
Olet Porista eikö niin? - Joo, Porissa asustelen vaimoni kanssa.
Kuitenkin synnyit toisessa kunnassa, jonka lasken "Raamattu-Suomeksi."
Kihniöllä olen syntynyt. Pieni kunta Parkanon ja Virtain välissä.
Siellä on paljon uskovia, joilla sitä kuntaa on siunattu.
Se on mielenkiintoista. Se on ollut sitä on ainakin 100 v. - Joo.
Sillä on pitkään ollut hyvää aikaa -
ja paljon on tehty Jumalan valtakunnan työtä.
Siunaus on siirtynyt seuraavalle sukupolvelle.
Olen ymmärtänyt, siellä on myös ollut -
kristittyjen yhteinen ajatus ja luulen, että se on Jumalalle mieleen.
Hän sanoo, että kun me yhtä olisimme.
Juuri näin ja se on ollut mahtava nähdä ja huomata.
Erityisesti viimeinen 10 vuotta on kokoonnuttu yhteen rukoilemaan -
eri seurakunnista yhdessä. Sehän on aivan mahtavaa.
Kaikkia yhdistää sama Herra Jeesus. - Sinä synnyit uskovaan kotiin.
Ilmeisesti isovanhemmatkin olivat uskovia vai olivatko?
Sanotaan niin, että molemmat papat olivat nukkuneet pois kun synnyin.
Molemmat mummut olivat uskossa kyllä.
Vanhemmat tulivat vuonna -81 uskoon ja olen syntynyt -85 -
kristilliseen uskovaan perheeseen.
Minulla on isosisko, 10 vuotta vanhempi.
Oli ilo kasvaa kristillisessä perheessä.
Meillä hengelliset asiat näkyivät ja sain kasvaa lapsuuden uskossa.
Mutta sinullakin tuli vähän viileämpi kausi välissä. - Joo.
Tosiaan lapsuuden usko oli ja vanhemmat olivat tukiperheenä.
Meille tuli 4 sijaiskotilasta ollessani yläaste iässä.
Elämäntyyli kuitenkin muuttui.
Oikeastaan tietoisesti ajauduin lapsuudenuskosta pois.
Maailman jutut alkoivat kiinnostaa.
Kävin viihteellä, juhlin, käytin alkoholia. Nuoren miehen elämää.
Kävin lukiota ja siirryin armeijaan.
Reserviupseerikoulussa koin, että haluan hakea poliisikouluun.
Aloitin työt Porissa ja silloin ei ollut usko millään tavalla mukana.
Kuitenkin kunnioitin uskovia paljon.
Sellaista mutta viileätä aikaa etten elänyt näille asioille. - Joo.
Nyt jos tarkastelet sitä, niin elämä oli toisenlaista.
Ehkä ajattelit, että ilot katoaa, jos tulee uskoon.
Kyllä ajattelin, että tämä vasta on elämää, -
että juhlitaan, ja se vapaus on mitä maailma tarjoaa.
Niin se oli, että 2011-2012 vuodenvaihteessa.
Oli vakituinen työpaikka, kavereita ja seuraaja.
Työskentelin Porissa rikostutkinnassa. Asiat olivat ulkoisesti kunnossa.
Mutta sisältö millä olin elämäni täyttänyt, -
ei tuottanut vapautta ja fiiliksiä mitä olin hakenut.
Alkoin miettiä, että jos elämä on vain tässä ja päättyy kuolemaan, -
niin tämä on ihan järjetöntä.
Jälkeenpäin kuulin, että puolestani oli alettu rukoilla voimakkaasti.
Kihniössä vanhemmat ja sukulaiset rukoilivat ja Jumala kuuli rukoukset.
Oli määrättyjä asioita, jotka etenivät mutta lopullinen ei tapahtunut heti.
Ei. Tutkin ja mietin näitä asioita.
Luin kristillistä kirjallisuutta ja rukoilin.
Muistan, kun tulin baarista kotiin ja pistin hengellisen musiikin soimaan.
En pistänyt jatkoja pystyyn vaan kuuntelin hengellistä musiikkia.
Silmät kyynelissä mietin voiko Jumala ottaa tällaisen miehen luokseen.
Asiat johdattuivat ja aloin miettiä sitä, että on omissa teoissa tarpeeksi.
En enää miettinyt mitä kaverit tai asiakkaat olivat tehneet, -
tiesin, että ole syntinen mies ja menossa helvettiin ilman Jeesusta.
Koin, että Jumala kutsui minua tosi voimakkaasti.
Lähdin 16.3.2012 Helsingissä järjestettyyn -
"Mahdollisuus muutokseen" tapahtumaan.
Siellä esitettiin kysymys kaikille paikalla olijoille.
Tiesin, että Jumala esitti sen suoraan sydämeeni.
Kysyttiin, että haluatko lähteä seuraamaan Jeesusta.
Tiesin, että on valinnan paikka.
Yritänkö täyttää sydämeni kaikilla korvikkeilla, -
joilla olin yrittänyt täyttää vai otanko kutsun vastaan.
Kävelin elämäni tärkeimmät askeleet jäähallin eteen.
Se oli minun Damaskoksen tie. Edessä laitoin käteni ristiin ja -
rukoilin, "Jeesus anna syntini anteeksi, -
tiedän rikkoneeni sinua vastaan ja olen tehnyt vääriä valintoja.
Kiitos, että kuolit syntieni tähden. Astu ja ala johdattamaan elämääni."
Sain kokea sen, kun Jumala kosketti -
ja ikään kuin kivireppu olisi otettu pois.
Koin Jumalan rakkauden, ilon ja vapauden, mahtavaa.
Et tullut samanlaisena kotiin. - En, elämän suunta muuttui.
Tiesin, että tätä en halua salakuljettaa taivaaseen.
Tätä ilosanomaa haluan kertoa muillekin.
Olen miettinyt sitä, kun Jeesus sanoo menevänsä sydämelle ja -
hienotunteisesti koputtelee, jos avaamme.
On pässinpäitä, kuten minä, mitä pitää ravistella. Jumala ravisteli mua -
ja sen jälkeen suunta on ollut selkeä, haluan seurata Jeesusta.
Olit Kristus-päivällä kertomassa lyhyesti muutoksesta.
Siellä näin sinut ja ajattelin, että onpa pojalla palava usko.
Tiesin, että se mitä olen kokenut, elää ja seurata Jeesusta.
Yksin armosta tässä ollaan. Tätä haluan kertoa asiakkaille, -
jotka ovat maailman silmissä toivottomia mutta Jumalalle rakkaita -
ja muillekin ihmisille, koska tämä on upea juttu, elämän tärkein asia.
Olet saanut nähdä, että arkipäivän työssä -
rukous on kantanut erilaista hedelmää.
Yksi tapaushan oli sellainen, että sun piti soittaa jollekin.
Joo. Kyllä olen saanut iloita, että entisiä asiakkaita -
on tänä päivänä ystävinä, veljinä ja siskoina Jeesuksessa.
Jumala on nostanut syvyyksien syövereistä käyttöönsä.
Iloitaan yhdessä veljinä ja siskoina.
Kerran oli tapaus, että oli iso määrä tutkittavia juttuja rikostutkinnassa.
Vaikka prioriteettilistalla ei ollut tämä juttu, piti tutkia muita.
Jumala laski sydämelle soittaa tälle miehelle. Kaivoin jutun eteen.
Mietin soitanko myöhemmin mutta Jumala laski, että soita nyt.
Otin puhelimen ja soitin. Hyvin rikkinaisen kuuluinen mies vastasi -
ja sanoi, että ihmeellistä, että soitit mutta olen päättänyt tappaa itseni.
Hän meinasi hypätä parvekkeelta alas.
Keskustelimme ja sain kuunnella hänen elämäänsä, rohkaista ja -
kertoa toivosta, että ikinä elämä ei ole toivotonta.
Sain nähdä, että hän päätyi toiseen ratkaisuun. Ei hypännyt alas.
Hän pääsi turvallisesti pois tilanteesta. Partio meni paikalle.
Jälkeenpäin sain vielä kertoa hänelle Jumalan rakkaudesta, -
antaa Uuden Testamentin ja kertoa toivosta, -
mikä elämässä on Jeesuksessa.
Sinulla oli päätöksenteon paikka, kun sait ymmärryksen, että pitää soittaa.
Ei ollut velvollisuutta soittaa. Olisit voinut sanoa, -
että ei ole velvollisuutta. Menen siinä järjestyksessä kun menen.
Teit sen silloin ja siinä oli kysymys ehkä minuuteista. - Näin kyllä.
Uskon, että Jumala monelle muullekin sanoo, että tee tätä.
Antaa sydämelle mutta emme tottele.
Se on ihan totta. Monta kertaa itsekin olen jälkeenpäin harmitellut, -
että miksen tehnyt niin. Niistä täytyy ottaa opiksi.
Herra, kuuntelen sinua. Haluan olla edessäsi ja kuunnella ja toimia.
Olen saanut nähdä arjen tilanteissa Jumalan johdatusta.
Monesti johdatusta ei huomaa, mutta välillä näkee -
kuinka Jumalan käsi johtaa tarkasti.
Jos on pienessä uskollinen, seuraa- vaksi Jumala voi uskoa suurempia.
Tämä on uskossa vaeltamista ja kasvua. - Kyllä.
Mitä usko on sun elämässä, sen jälkeen mitä Helsingissä tapahtui, -
mitä se on käytännössä saanut aikaan?
Siitä on kuusi vuotta aikaa ja elämäni muuttui täysin.
Koko elämän suunta, arvot, mille halusin rakentaa elämääni.
Tiesin heti, poliisitermein sanoen, että jos Jeesuksesta kertominen, -
todistaminen ja Jeesuksen seuraaminen olisi rikos, -
niin haluan kerätä mahdollisimman paljon todistusaineistoa, -
että minut tullaan tuomitsemaan. Haluan kertoa ilosanomaa eteenpäin.
Haluan kertoa avoimesti tästä myös poliisilaitoksella kollegoille.
Jumala johdatti, että sain vapaasti kertoa uskostani -
ja olen kokenut sen iloksi. Kun tulin uskoon ja mietin, -
että mitähän kaverit ajattelevat, jos kerron, että olen tullut uskoon.
Päädyin siihen, että aivan sama. Seuraan Jeesusta.
Soitin kaverilleni ja kerroin. Sen jälkeen valtava vapaus ja rauha.
Sielunvihollinen käyttäytyy juuri niin, että pistää ajattelemaan, -
mitähän ne sanovat, tuleeko häpeää. - Näin juuri.
Voinko toimia, meneekö karriääri näin.
Mutta kun on avoin ja aidosti oma itsensä, -
niin sehän on kaikista parasta.
Kun on avoin uskosta, niin syntyy keskusteluja, varsinkin kahdestaan.
Ihmiset haluavat kuulla siitä ja pohtia samoja asioita.
Jokaista mietityttää onko Jumalaa olemassa, mikä on elämän tarkoitus?
Tämä on juuri näin. Ihmiset eivät osaa konkretisoida, -
mitä he etsivät mutta pohjimmiltaan se on, mitä varten olemme täällä. - Kyllä.
Miksi olen syntynyt ja kuolen? Isot kysymykset.
Joo. Kyllä se on valtava rauha. Itse olen 32-vuotias mutta -
ei vielä ole kirjoitettu elänkö 85-vuotiaaksi -
vai kuolenko huomenna. Jumala sen tietää.
Kun elän Jeesukselle, tiedän, että päättyy hyvin.
Olen voittajan puolella ja matkalla taivaaseen.
Haluan elää niin, että mahdollisimman moni pääsi taivaaseen.
Kun teit uskonratkaisun, et ollut vielä löytänyt tulevaa vaimoasi.
En tosiaan. Minulla oli ennen uskoon tuloa erilaiset ajatukset.
En kokenut silloin vielä, että vaimoa etsinkään.
Niin kävi, että arvot muuttuivat.
Muistan kun asuin yläkerrassa, kävelin alakerrassa olevaan seurakuntaan.
Siellä oli hymyilevä kaunis nainen vastaanottamassa, Marjaana.
Marjaana veti nuorten iltaa ja koin vahvasti, että tässä naisessa on jotain.
Ajattelin jo siinä, että olisiko hän tuleva vaimoni?
Marjaana ei tiennyt ajatuksiani. Olimme vasta kätelleet.
Niin kävi, että ihastuttiin, rakastuttiin ja kesällä 2013 naimisiin.
Sormuksiin pistettiin Psalmi 33:22.
"Herra tue meitä uskollisesti, kun panemme toivomme Sinuun."
Tässä pimeässä ajassa laitamme toivomme Jeesukseen. Se kannattaa.
On mahtavaa, kun kaksi Jeesuksen omaa liittoutuvat.
Siitä tulee hyvä työpari.
Joo. Marjaana on erityisopettaja. Hän on kilpaurheilu taustainen.
Pelannut superpesistä pitkään, tiimipelaaja.
Oikein parempi, sopiva puolisko minulle.
Aito ja huomaavainen, ja etsii koko elämällään Jumalan tahtoa.
Miten Jumala on johdattanut näiden isojen päätösten jälkeen?
Mitä on tapahtunut ja millaisia näkyjä tai muita olet saanut?
On ollut ihmeellistä kulkea Jumalan seikkailussa. Hän on vienyt eteenpäin.
En ollut innokas opiskelija aiemmin -
mutta Jumala laski opinnot sydämelle ja sitä kautta aukaisee uusia ovia.
Opiskelen Helsingin Yliopistossa teologiaa ja valtiotieteitä.
Sitä kautta avautuu uusia ovia. Tiedän myös sen, -
että monet siellä vannoo tieteen nimiin, tiede on usko -
mutta Jumala ei ole sidottu tieteen tuloksiin, logiikkaan -
eikä taloustilanteeseen. Jumala voi hyvin, elää, tekee ihmeitä.
Minulla oli merkittävä juttu 2015 keväällä.
Olin lenkillä kirjurinluodossa. Rukoilin siinä lenkin yhteydessä.
Rukouksessa Jumala toi eteeni näyn. Näyssä näin Suomen kartan.
Näin kun Jumalan käsi otti Jeesuksen ristin, -
löi sen Suomen routaiseen maaperään -
ja Jeesuksen risti lävisti routaisen maan.
Näin kun ristin juurelta lähti leviämään Kristuksen veri ympäri Suomen.
Kun sain näyn niin silmät kosteana juoksin kotiin ja -
vaimon kanssa polvilleen rukoilemaan olohuoneeseen.
Jumalan Henki vahvisti, että Hän tahtoo rikkoa routaisen maaperän, -
että veri saa levitä ja evankeliumi upota ihmisten sydämiin.
Toisaalta koen sitäkin myös, että paljon pitää vielä tapahtua -
ennen kuin Jumala voi näin toimia. Elämme ajassa, mikä on -
itsekeskeisyyttä ja hedonismin ja uusateismin aikaa.
Koen vahvasti, että monille, ikävä kyllä, kristinusko on kiva harrastus.
Jotkut ovat valmiita seuraamaan Jumalaa mutta omilla ehdoillaan.
Harva on valmis maksamaan hintaa Jeesuksen seuraamisesta.
Rukoilen, että katsojat voisivat olla henkilöitä, jotka ovat valmiita -
maksamaan myös hintaa, että seuraa Jeesusta.
Näemme missä herätys tänä päivänä tapahtuu.
Kiinassa, Aasiassa, Afrikassa, Etelä-Amerikassa.
Usein on esim. Pohjois-Vietnamissa, missä vainot ovat suurimpia, -
niin sielläkin on maanalaisia seurakuntia.
Vaikeissa olosuhteissa, kun ihmisellä ei ole, -
he joutuvat etsimään oikeasti totuutta.
Kun he löytävät sen Jeesuksesta, -
ihmiset lähtevät ja usko tulee vahvaksi.
Kyllä. Olemme matkailleet vaimon kanssa paljon ulkomailla.
Intiassa, Sri Lankassa ja Afrikassa.
Paikoissa, missä ihmisillä ei ole oikein mitään materiaalisesti.
He asuvat pienissä savimajoissa -
mutta silti sillä saa kokea vieraanvaraisuutta ja rakkautta.
Heille suurin aarre on, että he omistavat Jeesuksen.
Siellä näkee aidon ilon.
Suomessa meillä on materiaalia ja rahaakin mutta tällä kaivataan -
Jumalan rakkautta, mikä saisi levitä meidän kauttamme.
Kun kouluopetuksessakin on, että Jumalaa ei ole, -
eikä niistä saa kertoa vaan evoluutioteoria ohjaa.
Ei ole oikeastaan enää mitään arvoja vaan jokainen elää itselleen -
ja nauttii ikään kuin tämä olisi ainut elämä ja sillä tavalla.
Tai täyttää sen tyhjiön sitten jollakin nautintoaineella. - Kyllä näin.
Koen, että kristittyjen tulee tässä ajassa rukoilla -
tuoretta ristin ilmestymistä, näkyä meille kristityille, -
että risti saisi tulla herätystyön keskukseksi, koska -
kaikessa on kyse ristiinnaulitusta Kristuksesta ja -
ylösnousseesta Jeesuksesta.
Uskon, että kun on tarpeeksi suuri näky, niin se yhdistää meitä.
Ei ole aikaa tapella toissijaisista asioista vaan tulee hätä sieluista.
Se tuo meidät kaikki ristin juurelle rukoilemaan Jeesusta.
Kun näky on niin suuri, ettemme omin voimin voi tehdä sitä, -
se tekee Kristus-keskeiseksi. Näky on niin suuri, että se murskaa -
eikä ole vaihtoehtoja kuin elää armosta ja rukoilla Jeesusta.
Emme voi itse hankkia pelastusta emmekä muutakaan -
vaan kaikki on lahjaa ja armoa.
Se edellyttää sitä, että päätämme seurata Jeesusta. - Kyllä.
Tässä on se iso kysymys.
On myös näin, että seurakunnat ovat avainasemassa.
Mitä siellä julistetaan ja opetetaan. - Kyllä.
Ettei lihan itsekkyys ei pääsisi meitä ohjaamaan. - Näin juuri.
Millaisia ajatuksia sinulla on, kun näet arkimaailmaa, kun tutkit rikoksia?
Näet siellä, että tämäkin on sortunut tällaiseen ja tällaiseen.
Jotenkin varmaan ajattelet, että millainen lapsuus heillä on ollut?
Kyllä kun olen rikostutkinnassa.
Työni ei ole kentällä vaan tutkinnan puolella.
Kuulustelen ihmisiä, selvitän mitä on tapahtunut. Totuus pitää selvittää.
Kun paperissa on vaikka Erkin nimi, -
niin en katso vain paperia vaan katson ensin taustat meidän rekistereistä.
Usein ilmi tulee myös taustaa ja -
taustalla on monta kertaa rikkinäinen lapsuus.
On periytynyt tietynlainen ajattelutapa.
Päihteet ovat tosi vahvasti mukana, nykyään vielä enemmän sekakäyttö.
Ei vain alkoholi vaan sekakäyttö.
Erityisesti kun on nuoria, niin...
-tietysti Jumala näkee kaikissa mahdollisuuksia ja toivon muutokselle.
Mutta kun kohtaan nuorta, niin haluan pysähtyä siihen ja keskustella -
muustakin kuin siitä jutusta, että on vielä käännöksen mahdollisuus.
Jokaisella on tietysti käännöksen mahdollisuus.
Olen saanut nähdä, että täysin toivottomat tapaukset, ihan pohjilla, -
on kohdannut Jeesuksen, ja se on upeata, että sieltä voi nousta.
Siinä tarvitaan rinnalla kulkijoita opettamaan ja auttamaan.
Olen ymmärtänyt, että poliisinkin voimavaroja mieluummin supistetaan.
Ongelmat vain laajenevat.
Missä määrin poliisi pystyy teoreetti- sestikaan hallitsemaan näitä asioita?
On hieno nähdä, että poliisia kunnioitetaan ja luotetaan.
Erityisellä tavalla on luottamus poliisiin, tilastot osoittaa sen.
Se on faktaa, että koko ajan menee tiukemmille, -
juttuja rikostutkinnassa on valtava määrä.
Kentällä kiirettä on niin paljon, että ennalta estävä työ, -
poliisin näkyminen katukuvassa jää vähemmälle. Olen siitä huolissani.
Tarpeita olisi, että pystyttäisiin säilyttämään tutkinnassakin taso -
ja tutkimaan juttuja, pääsemään niihin kiinni nopeammin, -
koska työmäärää on niin paljon. Kyllä se haastavaksi sen tekee.
Toisaalta, kun katsoo tilastoja, nyt tilanne on se, että -
ihmisten turvallisuuden tunne on ollut kovalla koetuksella.
Turvattomuus on noussut tilastojen mukaan yleisesti Suomessa.
Kehityskulusta pitää olla huolissaan ja kristittyinä suurin huoli siinä, -
että rakennetaan muulle kuin Kristin arvojen pohjalle tätä yhteiskuntaa.
Tämä juuri, mitä viimeksi sanoit, on ihan avainkysymys. - Kyllä.
Mille pohjalle? Aikanaan oli koti, uskonto ja isänmaa.
Nyt se on ikään kuin historiaa. Ei eletä sillä tavalla -
ei etsitä totuutta, mitä Jeesus sanoi, että Hän on totuus.
Kyllä. - Ei etsitä sitä vaan , kaikki on suhteellista.
Tämä on sinun mielipide tämä minun. Molemmat olemme oikeassa ja näin.
Yhteiskunnan pirstaloitumisen näkee omassa työssäkin.
Jos elämällä ei ole tarkoitusta, sitä haetaan ulkoisista korvikkeista.
Tiedän sen omasta elämästä. Ulkoisesti oli asiat kunnossa -
mutta yritin täyttää elämäni muulla kuin Jeesuksella.
Uskonnollisuus ei pysty korvaamaan uskoa, suhdetta Jumalaan.
Jos sitä etsitään muualta, niin se jättää tyhjyyden tunteen.
Mitä Kalle sinä unelmoit?
Monta tietysti.. Unelmoin sitä, että saada vaimon kanssa kulkea -
Jeesuksen kanssa yhdessä taivaaseen ja -
saadaan yhdessä taisteluparina viedä sanomaa ja palvella.
Myös siitä, että Suomessa ja Euroopassa saisi nähdä, -
että ihmisten sydämet avautuvat Kristukselle.
Ja että kristityt keskittyisivät pääasiaan, -
Jeesukseen Kristukseen ja ristin sanomaan.
Toisten pilkkaaminen ja halveksunta saisi jäädä sivuun -
ja rakastaisimme toisiamme. Siinä on voima, -
kun välitämme ja rakastamme toisistamme, ja maailma näkee sen.
Jos olisi nuoria poliiseja, sinun ikäisiäsi, samalla palavalla innolla, -
niin pian herätys Suomeen tulisi.
Rukoillaan sitä, koska Jumalalle on kaikki mahdollista. - Aivan.
Millä tavalla näet, että -
mitä seurakuntien pitäisi nyt tehdä tässä tilanteessa?
Meillä on paljon fiksuja johtajia ja pastoreita -
jotka pystyvät sanomaan paljon enemmänkin.
Mutta kun itse näkee, niin varmasti meidän pitää rukoilla paljon.
Kaikki lähtee rukouksesta mutta myös varustaminen.
Jos puhutaan ihmisten uskoontuloista, niin emme aina voi katsoa pastoreita.
Noin 95 % ihmisistä tulee uskoon muualla kuin seurakunnassa.
He tulevat uskoon toisen kristityn, ystävän evankelioimisen kautta.
Se leviää sydämeltä sydämelle alkuseurakunnan tapaan.
Siihen haluaisin rohkaista kristittyjä.
Seurakunnassakin tavoitteelliseen toimintaan, millä tavalla voisimme -
tuoda Jumalan rakkautta ja sanomaa Kristuksesta esille arjessamme.
Jokaisella on oma avainnippu omaan sydämeensä -
eikä kukaan pysty korvaamaan toisen paikkaa.
Olemme ainutlaatuisia Kristuksen ruu- miissa. Jokaisella on arvokas paikka.
Ihan niistä penkin kuluttajista tulisi tiimipelaajia, yhdessä pelattaisiin.
Ei oltaisi vain osa ongelmaa vaan ratkaisua.
Kalle, tämän jälkeen annan mahdollisuuden puhua katsojille, -
mitä Henki sanottavaksesi antaa. Ole hyvä. - Kiitos.
Raamattu sanoo tavalla tai toisella-
365 kertaa "älä pelkää."
Tällä tavalla Jumala haluaa ikään kuin rohkaista sinua joka päivä.
Haluan sanoa sinulle, että seuraa rohkeasti Kristusta. Elä Hänelle.
Tässä ajassa tarvitaan enemmän kuin koskaan ennen ihmisiä, -
jotka seisovat Raamatun Sanan takana.
He tietävät kenen voimassa menevät eteenpäin.
Sinulle, joka et tunne Jeesusta henkilökohtaisesti Vapahtajanasi -
haluan sanoa, että avaa sydämesi Jeesukselle.
Kun avaat sydämen Jeesukselle, niin saat mielenkiintoisen elämän ja -
ennen kaikkea pääset kerran taivaa- seen. Se voi tapahtua yksinkertaisesti.
Voin rukoilla ja sinä voit kotona rukoilla tämän rukouksen.
Avata sydämesi Jeesukselle, josta kaikki lähtee.
Kiitos Herra Jeesus, että saan tulla ristisi juurelle.
Herra olen tehnyt syntiä, rikkonut tahtoasi vastaan.
Herra haluan kiittää siitä, että kuolit syntieni puolesta.
Saan avata sinulle sydämeni, ottaa vastaan Vapahtajana ja Herrana.
Herra pyydän, että johdatat elämääni eteenpäin, että pääsen taivaaseen.
Ennen sitä saan olla käytössäsi maan päällä. Nimessä ja veressä. Aamen.
Lopuksi haluan sanoa niin kuin Paavali.
"Jos Jumala on puolellamme niin kuka voi olla meitä vastaan."
Jumalan siunausta elämääsi.
Kiitos Kalle Mäenpää, että olit vieraanani, -
tästä vahvasta rukouksesta mutta kaiken kaikkiaan -
koko ohjelmasta, mitä olet jakanut.
Uskon, että tämä ohjelma ei jätä ketään kylmäksi.
Sehän oli tietysti rukouksemmekin, että tämä avaisi sieluja Jeesukselle -
ja toisi taivaan kotiin, jossa on juhlat jokaisesta pelastuvasta sielusta.
Herra siunatkoon sinua, vaimoasi, perhettäsi ja läheisiä, -
että saatte olla palavina soihtuina täällä Suomessa. - Kiitos, kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvälle pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola