ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Kalle Mäenpää.
- Tere tulemast! Tänan! On rõõm olla siin.
Sa tuled Porist. - Jah.
Ma elan koos naisega Poris.
Aga tegelikult sa sündisid kohas, mida ma loen Soome Piiblivööks.
Kihniö on väike vald Parkano ja Virtain vahel.
Ma sündisin seal.
Seal on palju usklikke. See vald on väga õnnistatud.
See on huvitav, et see on nii olnud juba 100 aastat.
Jah.
Hea aeg on kestnud seal pikalt. Seal on tehtud palju Jumalariigi tööd.
Seetõttu on õnnistus edasi kandunud ka järgmistele sugupõlvedele.
Olen aru saanud, et seal valitseb kristlaste vahel suur ühtsus.
Nad on ühel meelel.
See on Jumalale meelepärane.
Sest Ta ju ütleb, et me oleksime üks!
Just nii.
Seda on väga põnev olnud näha.
Viimase 10 aasta jooksul
on usklikud erinevatest kogudustest kogunenud koos palvetama.
See on vägev, et meid ühendab üks ja sama Jumal.
- Sa sündisid usklikus kodus. Jah.
- Kas ka su vanavanemad olid usklikud?
Mu vanaisad olid juba surnud, kui ma sündisin.
Mu mõlemad vanaemad olid usklikud.
Vanemad said usklikeks 1981. aastal. Mina ise sündisin 1985. a.
Ma sündisin kristlikus peres.
Mul on õde, kes on minust 10 aastat vanem.
Mul oli rõõm kasvada kristlikus peres.
Meil olid vaimulikud asjad au sees ja ma kasvasin usu keskel.
Aga sul oli vahepeal ka nö jahedam periood. - Jah.
Mul oli oma nö lapse usk.
Mu vanemad tegutsesid tugiperena.
Kui käisin põhikoolis, tuli meie perre 4 kasulast.
Kuid siis mu elustiil muutus
ja ma kaugenesin teadlikult oma lapseea usust.
Maailm tõmbas ja hakkas mind rohkem huvitama.
Hakkasin käima pidudel ja tarvitama alkoholi.
Selline noore mehe elu.
Käisin ka gümnaasiumis
ja olin peale seda sõjaväes ning reservohvitseride koolis.
Siis kogesin, et peaksin astuma politseikooli.
Edasi alustasin tööd Poris.
Aga ma ei olnud enam usus.
Samas austasin väga usklikke inimesi.
Aga see oli nn "jahedam periood", kus ma ei elanud usu järgi.
Tagantjärgi vaadates oli su elu teistsugune kui täna.
Võib-olla mõtlesid,
et kui hakkad usklikuks, siis rõõmud kaovad.
Jah. Mõtlesin, et elu koosnebki pidutsemistest
ja vabadus on see, mida maailm pakub.
2011/2012 aastavahetusel oli mul püsiv töökoht,
sõbrad ja seltskond.
Töötasin Poris kriminaaluurijana. Asjad olid väliselt korras.
Aga see vana sisu, millega oma elu täitsin,
ei andnud enam seda vabadust ja tunnet, mida olin otsinud.
Hakkasin mõtlema, et ma küll elan, kuid mu elu võib lõppeda siin samas
ja niimoodi surra pole mõistlik.
Tagantjärele kuulsin, et minu eest palvetati kõvasti.
Kihniös palvetasid vanemad ja sugulased.
Jumal kuulis neid palveid.
Olid teatud asjad, mis toimusid, aga lõplikult ei juhtunud kõik kohe.
Ei. Ma uurisin neid asju ja mõtlesin nende üle.
Lugesin kristlikku kirjandust ja palvetasin.
Mäletan, et kui baarist koju tulin,
panin vaimuliku muusika mängima ja hakkasin seda kuulama.
Mõtlesin pisarsilmil,
kas Jumal ikka võtaks sellise mehe oma juurde?
Mõtlesin ka omade tegude peale.
Ma ei mõelnud oma sõprade, kaaslaste või klientide tegude peale.
Mõtlesin sellele, et olen patune mees ja lähen ilma Jeesuseta põrgusse.
Kogesin, kuidas Jumal kutsub mind tugevalt enda poole.
Läksin 16.03.2012 Helsingisse üritusele "Võimalus muutusteks".
Seal esitati kõigile kohalolijaile küsimus.
Teadsin, et Jumal esitas sama küsimuse otse mu südames.
Küsimus oli: "Kas tahad hakata järgima Jeesust?"
Teadsin, et mul on valikukoht.
Kas täidan oma südame kõigi nende samade asendustega,
millega olin proovinud seda täita
või võtan Jeesuse kutse vastu?
Tegin seal jäähallis oma elu kõige tähtsamad sammud
minnes ette.
Võiksin öelda, et see oli mu Damaskuse tee.
Seal panin käed risti ja palvetasin: "Jeesus, anna mu patud andeks!
Tean, et olen Su vastu eksinud ja teinud elus valesid valikuid.
Aitäh Jeesus, et surid mu pattude eest ja andsid mulle elu!
Hakka juhtima mu elu!"
Kogesin, kuidas Jumal puudutas mu südant
ja nagu kivikott oleks seljast langenud.
Kogesin Jumala armastust, rõõmu ja vabadust. See oli vägev.
Sa ei tulnud koju samasugusena nagu läksid. - Ei.
Elu suund muutus sellega.
Teadsin, et seda ei saa enam niimoodi jätta.
Mõtlesin, et pean jagama seda rõõmusõnumit ka teistele.
Jeesus ütles Piiblis,
et Ta astub peenetundeliselt me südamete juurde
ja koputab seal, et me avaks omad südamed.
Aga on selliseid jäärapäid nagu mina, keda peab raputama.
Jumal raputas mind ja ma ärkasin
ning peale seda on mul olnud selge suund -
ma tahan järgida Jeesust kogu oma elu.
- Rääkisid ka Kristuse Päeval sellest, kus nägingi sind esimest korda
ja ma mõtlesin: "On poisil alles tuline usk!"
Ma teadsin, mida ma kogesin, mida ma elan ja kuidas järgin Jeesust.
Kuna oleme siin armust, tahan rääkida sellest ka teistele.
Samuti oma klientidele,
kes võivad maailma silmis olla lootusetud,
aga kes Jumalale on väga kallid.
Samuti tahan rääkida sellest teistele inimestele,
sest see on elu tähtaim asi.
Oled näinud,
kuidas palve on kandnud erinevat vilja ka argielus.
Üks juhus oli see, kui pidid helistama kellelegi.
Jah.
Olen rõõmus selle üle, et mu endised kliendid
on täna mu õed, vennad ja sõbrad Kristuses.
Jumal on nad põhjast üles tõstnud ja kasutanud neid.
Saame nendega koos rõõmutseda.
Mäletan üht sellist juhtumit.
Ma töötan kriminaaluurijana.
Mul oli palju kriminaalasju uurida,
aga see asi polnud siiski mu prioriteetide nimekirjas.
See polnud nii tõsine asi ja ma pidin uurima teisi asju.
Jumal kõnetas mu südant, öeldes: "Helista sellele mehele!"
Võtsin siis selle toimiku välja ja mõtlesin, et küll ma hiljem helistan.
Aga Jumal ütles: "Helista kohe!"
Võtsin siis telefoni ja helistasingi.
Vastu võttis üks mees ja ütles: "On ime, et helistasid.
Püüdsin ennast just ära tappa.
Tahtsin minna rõdule ja sealt alla hüpata."
Siis vestlesime elust ja ma kuulsin ta elulugu.
Julgustasin teda ja rääkisin talle lootusest,
öeldes, et elu pole kunagi lootusetu.
Nägin, et ta muutis oma otsust ega hüpanud rõdult alla.
Ta pääses sellest olukorrast ohutult. Patrull läks kohale.
Hiljem rääkisin talle Jumala armastusest
ja andsin talle Uue Testamendi.
Rääkisin talle ka lootusest, mida Jeesus annab.
Mõelda vaid, et sul oli otsustamise koht,
kui said arusaamise, et pead talle helistama.
Sul polnud ju mingit kohustust talle helistada.
Oleksid võinud vabalt öelda,
et sul pole mingit kohustust talle helistada.
Läheb nii nagu läheb!
Aga sa tegid seda olukorras, kus küsimus oli minutites.
Jah.
Usun, et Jumal on teistelegi öelnud: "Tee seda!"
Ta paneb selle me südamele, aga me ei tee seda.
Täitsa õige.
Olen isegi tagantjärgi kahetsenud, et miks ma niimoodi ei teinud?
Aga olen võtnud neid õppetundidena
ja öelnud:
"Jumal, ma ei kuualnud sind, aga ma tahan seda teha
ja tegutseda selle järgi."
Näen seda kõike ka argielus, kuidas Jumal juhib.
Vahel juhib nii, et ei märkagi.
Aga vahel näen, kuidas Jumala käsi juhib väga täpselt.
Kui oled ustav väheses,
usaldab Jumal järgmine kord su kätte suuremaid asju.- Nii on.
See tähendabki usus kasvamist ja käimist. - Just.
- Kuidas on su usk peale neid Helsingi sündmusi
edasi arenenud?
Palju sellest nüüd möödas on? - 6 aastat.
Kogu mu elusuund muutus täielikult. Samuti väärtushinnangud.
Kui kasutada politsei termineid, siis teadsin,
et kui Jeesuse järgimine,
Temast rääkimine ja tunnistamine oleks kuritegu,
siis ma tahaks koguda võimalikult palju tõestusmaterjali,
mille põhjal mind üks päev "süüdi mõista".
Ma tahan jagada seda rõõmusõnumit.
Mõtlesin, et tahan jagada neist asjadest avameelsemalt
ka politseijaoskonnas oma kolleegidele.
Ma ei taha seda sõnumit salajas hoida.
Jumal juhtis mind olukorda, kus sain vabalt usust rääkida.
Olin selle üle rõõmus.
Mäletan, kui sain usklikuks ja mõtlesin selle peale,
mida mu kaaslased mõtlevad,
kui neile räägin, et usklikuks sain.
Siis aga mõtlesin:
"Mul ükskõik, mida nad mõtlevad, aga mina järgin Jeesust."
Helistasin ühele sõbrale ja rääkisin sellest,
peale mida oli südames suur rahu.
Hingevaenlane käitubki just sel moel, et paneb meid mõtlema:
"Mida nad ütlevad? Kas mul hakkab häbi?"
Just nii on.
"Kas saan veel tööl käia või mu karjäär lõpeb peagi?"
Jah.
Kui rääkida asjast avameelselt ja samas jääda ehtsalt iseendaks,
siis see on parim.
Mul on mitmel korral tekkinud vestlused 2 inimesega.
Nad tahavad seda kuulda ja selle üle arutleda.
Igaüks on arutlenud, kas Jumal on olemas
ja mis on elu eesmärk?
Tihti on nii, et inimesed ei tea konkreetselt, mida nad otsivad.
- Jah.
Aga see just ongi see, mille pärast me oleme siin maailmas.
Miks ma sündisin? Miks ma suren? Sellised tähtsad küsimused.
Mul on suur rahu. Olen ise 32aastane.
Kuskil pole kirjas, kas ma elan näiteks 85aastaseks
või suren juba homme.
Ainult Jumal teab seda.
Aga ma tean, et kui elan koos Jeesusega,
siis see lõppeb hästi.
Olen võitjate poolel ja olen teel taevasse.
Enne aga, kui pääsen taevakoju, tahan elada nii,
et mu elu kaudu jõuaks veel paljud taevasse.
Oma usuotsust tehes polnud sa veel oma naist leidnud?
Ei olnud jah.
Enne usuletulekut olid mul muud mõtted.
Siis ma veel nii väga naist ei otsinudki.
Aga siis muutusid mu väärtushinnangud.
Elasin ühes majas, kus allkorrusel oli kogudus.
Kord läksin kogudusse
ja mind võttis seal vastu üks ilus, naeratav naine.
Ta nimi oli Marjaana.
Marjaana oli noorteõhtute juht.
Kogesin tugevalt, et selles naises on miskit.
Mõtlesin, kas ta äkki võiks olla mu tulevane abikaasa?
Marjaana ei teadnud sellest midagi, sest olime vaid ju tervitanud korra,
kuid läks nii, et armusime ja abiellusime 2013. a. suvel.
Me sõrmustesse graveeriti Psalmidest kirjakoht 33:22:
"Sinu heldus, Issand, olgu meie peal, nõnda nagu me ootame sind!"
Sel pimedal maailma ajastul paneme oma lootuse Jeesuse peale.
Tean, et seda tasub teha.
See on tore, kui kaks Jeesuse oma kokku saavad,
sest sellest sünnib üks hea tööpaar. - Just.
Marjaana on eriõpetaja ja ta on sporditaustaga.
Ta on pikalt mänginud pesapalli ja on meeskonnamängija.
Ta on mulle väga sobiv kaasa. Ta on ehtne ja tähelepanelik.
Ta otsib kogu oma eluga Jumala tahet.
Kuidas on Jumal sind juhtinud peale neid suuri otsuseid?
Mis on toimunud ja milliseid nägemusi oled saanud?
On imeline seigelda koos Jumalaga. Ta on mind koos naisega edasi viinud.
Varem ma polnud väga innukas õppija,
aga Jumal pani mu südamele õpingud.
Kogesin, kuidas Jumal avas mulle sedakaudu uksi.
Õpin Helsingi Ülikoolis teoloogiat ja riigiteadusi.
Nende kaudu avanesid uued uksed.
Tean ka seda, et mitmed vannuvad teaduse nimel,
et teadus ongi see usk.
Aga ma tean, et Jumal pole seotud ei teaduse-, teaduse saavutuste-,
loogika- ega majandusliku olukorraga.
Jumalal läheb hästi ja Ta elab ning teeb tänapäeval imesid.
Mul oli üks olukord 2015. a. Kevadel.
Ma jooksin ja palvetasin jooksu ajal.
Selle palve ajal tõi Jumal mu ette nägemuse.
Selles nägemuses nägin Soome kaarti.
Nägin kuidas Jumal võttis kätte Jeesuse risti.
Ta lõi sellega Soome jäätunud maapinda
ja läbistas selle.
Nägin, kuidas risti juurest hakkas Jeesuse veri levima
üle kogu Soome.
Kui ma selle nägemuse sain, jooksin märgade silmadega koju.
Seal põlvitasime koos naisega elutuppa palvetama.
Palve ajal Jumal kinnitas seda,
et Tema tahe on lõhkuda see jäätunud maapind,
et Jeesuse veri saaks levida
ja evangeelium saaks istutatud inimeste südametesse.
Aga ma kogesin ka seda, et palju peab veel juhtuma
enne, kui Jumal saab seda teha.
Sest me elame ajastul,
kus valitsevad enesekesksus, hedonism ja uusateism.
Kogen tugevalt ka seda, et kurb küll, aga paljudele on ristiusk kena hobi.
Paljud on valmis järgima Jumalat, aga seda omadel tingimustel.
Ja harva on nad valmis maksma hinda Jeesuse järgimise eest.
Ma palvetangi selle eest,
et vaatajad oleksid valmis maksma hinda,
et järgida tänapäeval Jeesust.
Me näeme, kuidas ärkamised toimuvad Hiinas,
Aasias, Aafrikas ja Lõuna-Ameerikas.
Põhja-Vietnamis on küll rohkem tagakiusu,
aga ka seal on põrandaaluseid kogudusi.
Nendes rasketes olukordades otsivad inimesed päriselt tõde
ja kui nad selle siis Jeesuses leiavad, saab usk neis tugevaks.
- Jah.
Olen oma naisega käinud palju välismaal -
Indias, Sri Lankal, Aafrikas.
Käisime nendes kohtades,
kus inimestel pole materiaalselt mitte midagi.
Nad elavad väikestes majades ja savimajakestes,
aga ometi võib seal kogeda armastust ja külalislahkust.
Nende jaoks on suurim aare see, kui nad Jeesuse vastu võtavad.
Seda on näha nende rõõmust. Nad on ehtsalt rõõmsad.
See paneb mõtlema,
et siin Soomes on materiaalsed asjad ja raha,
aga igatsetakse armastuse järele.
Just Jumala armastuse järele, mis võiks levida meie kaudu.
Koolis õpetatakse, et Jumalat pole olemas.
Nendest asjadest ei tohi rääkida. On ainult evolutsiooni teooriad.
Õigupoolest pole ka enam väärtushinnanguid.
Igaüks elab vaid enesele ja naudib seda
nagu see oleks ainuke elu siin.
Ja tekkinud tühjust täidetakse mitmete mõnuainetega.
- Just.
Kristlased peavad paluma endile värsket risti ilmutuse nägemust,
et ristist saaks meie ärkamistöö keskpunkt.
Sest jutt käib ristil olevast Jeesusest ja ülestõusnud Jeesusest.
Usun, et meil, Soome kristlastel,
on piisavalt suur nägemus, mis meid ühendab.
Meil pole aega kembelda teisejärguliste asjade pärast,
vaid meid peaks tabama valu kadunud hingede pärast.
See toob meid kõiki risti alla kokku palvetama Jeesuse poole.
See nägemus on nii suur,
et omas väes ei suuda me midagi teha.
See teeb meid Jeesuse keskseteks.
See nägemus on nii suur, et see purustab meid.
Meil pole muud valikut, kui olla armu all ja paluda Jeesust.
Me saame aru,
et me ise ei suuda hankida päästet ega midagi muud.
Vaid kõik on kingitus ja arm. - Jah.
Aga see eeldab seda, et me otsustame järgida Jeesust.
Just.
See on tõsine küsimus.
See on tõsi, et kogudustel on siin võtmepositsioonid -
mida seal kuulutatakse, õpetatakse jne. - Jah.
Et lihalik isekus ei hakkaks meid juhtima. - Just.
Mis mõtted su peas liiguvad, kui uurid argielus kuritegusid?
Sa näed, et see ja see on langenud. Näed igasuguseid muid asju.
Siis nagunii mõtled, et milline oli nende lapsepõlv.
Ma olen kriminaaluurija.
Mu töö pole kuriteopaikades, vaid uurimise poole peal.
Ma kuulan inimesi üle ja selgitan välja, mis juhtus.
Ma pean asjades tõe välja selgitama.
Kui võtan mõne paberi ette, kus on näiteks Erkki nimi,
siis ma ei vaata ainult seda paberit,
vaid ma vaatan ka tema tausta ja mis ta taustal on.
Ma uurin registreid, kust kaudu tuleb nähtavale tema taust.
Taustal on tihti katkine lapsepõlv.
Sealt on pärit teatud mõtteviis ja käitumisviis.
Tihti on ka joomised. Tänapäeval uimastid ja joomised.
Ei tarbita vaid alkoholi, aga kõike segamini.
Vaadates noori,
siis Jumal näeb neis - nagu kõigis, lootust elu muutusele.
Noortega kohtudes tahan rääkida nendega ka muust,
kui nende kriminaalasjast.
Rääkida nendega, et on olemas pöördumise võimalus.
Igal inimesel on pöördumise võimalus, sest ma olen näinud
täiesti võimatuid ja lootusetuid juhtumeid,
mis maailma silmis on täitsa põhjas ja kus pole mitte mingit võimalust,
aga kohates Jeesust, on tore, et neist võib üle saada.
Selleks on vaja kõrvalkäijaid - usklikest õdesid-vendi
õpetama ja aitama.
Olen aru saanud,
et politsei ressursse pigem vähendatakse kui suurendatakse.
Need probleemid suurenevad.
Politsei suudab hädavaevu nende asjadega toime tulla.
Praegu on tore näha, et Soomes veel austatakse ja usaldatakse politseid.
Vastavalt statistikale on usaldus politsei vastu kõrge.
Aga fakt on see, et asi tõmbub kokku
ja kriminaaluurimises on ühe uurija kohta
suur hulk kriminaalasju.
Samas on kuriteopaikades nii kiire, et ennetuslik töö
ja politsei nägemine tänavapildis turvatunde loomise eesmärgil
jääb aina vähemaks.
Uurimises oleks vaja säilitada selline tase,
et suudaksime uurida kõiki asju ja pahad kiiremini kinni saada.
Tööhulk on tõsiselt väga suur ja see esitab tõelise väljakutse.
Kuid kui teisalt statistikat vaadata, siis on selline olukord,
et inimeste turvatunne on pandud proovile.
Inimeste ebaturvalisus on kasvanud, mida näitab ka kogu Soome statistika.
Arengukulude pärast on suur mure.
Kristlaste suurim mure on muidugi see,
et siin ehitatakse ühiskonda muudele alustele,
kui kristlike väärtuste alustele.
Siin on suur murekoht.
See, mida sa viimati ütlesid, see on võtmeküsimus. - Just.
Mis alusele me ehitame?
Varem olid kodu, usk ja isamaa.
Nüüdseks on see ajalugu.
Enam selle järgi ei elata ega otsita tõde.
Terviklikku tõde, kus Jeesus ütles: "Mina olen tõde."
Jah.
Seda ei otsita.
Kõik on suhteline.
"See on sinu arvamus, see on minu arvamus.
Meil mõlemal on õigus."
Näen ühiskonna lagunemist ka oma töös.
Kui elul pole eesmärki,
siis seda otsitakse kõigist välistest asjadest.
Tean seda omast käest.
Väliselt olid asjad korras,
aga ma püüdsin seda kõike täita kõige muuga kui Jeesusega.
Religioossus ei suuda seda asendada. Ainuüksi usk Jeesusesse.
Kui otsida seda täidet mujalt, jätab see tühjusetunde,
mida püütakse täita muude asjadega.
Millest sa unistad?
Unistan paljuski koos naise ja Jeesusega taevasse minekust.
Ja ühise "lahingpaarina" sellest, et viia edasi rõõmusõnumit ja teenida.
Unistan ka sellest, et Soomes ja Euroopas
võiksid inimeste südamed avaneda Jeesusele.
Samuti ka seda, et me keskenduksime kristlaste põhiasjale -
Jeesusele ja Tema risti sõnumile.
Et lõppeks teiste halvustamine ja pilkamine
ning me armastaksime teineteist vendade-õdedena.
Sest selles on vägi,
kui me hoolime teineteisest ja armastame teineteist.
Siis ka maailm näeb, et siin on midagi.
Kui noored politseinikud - sinuealised ja teised,
oleksid sama tulised, tuleks ärkamine peagi Soome.
Palvetame selle eest.
Jumalal on kõik võimalik.
Mida sa arvad,
mida peaksid kogudused selles olukorras tegema?
Meil on palju nutikaid juhte ja pastoreid,
kes suudaksid öelda palju rohkem.
Kuid ise näen,
et peaksime palju rohkem palvetama, sest palvest lähtub kõik.
Ka varustamine.
Kui rääkida inimeste usule tulekust,
siis me ei saa vaadata ainult pastorite peale.
Sest 95% inimestest saavad usklikeks mujal kui kogudustes.
Nad saavad usklikeks teiste usklike kaudu.
Sõprade evangeliseerimise kaudu.
Evangeelium levib südamest südamesse
nagu oli kombeks algkoguduses.
Selles tahan julgustada meid - ka kristlasi kogudustes,
et teha eesmärgistatud tööd,
mille kaudu saaksime peegeldada Jumala armastust
ja sõnumit Jeesusest.
Igaühel meil on oma võtmekimp omas südames.
Keegi ei saa asendada teise inimese kohta.
Me oleme Jeesuse ihus ainulaadsed - igal ühel on seal hinnaline koht nii,
et neist "pinginühkijatest" võiks saada meeskonna mängijad.
Mängitakse koos,
olemata osa probleemist, vaid osa lahendusest.
Nüüd aga annan sulle võimaluse öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele annab. Ole hea.
Aitäh!
Piibel ütleb ühel või teisel moel 365 korda: "Ära karda!"
Sel moel tahab Jumal sind iga päev julgustada.
Tahan öelda sulle: järgi julgesti Jeesust!
Ela Talle!
Praegusel ajal vajame rohkem kui kunagi varem inimesi,
kes seisavad Piibli Sõna peal.
Nad teavad, kelle väes nad edasi lähevad.
Sulle, kes sa ei tunne veel Jeesust oma isikliku Päästjana,
tahan öelda seda: "Ava oma süda Jeesusele!"
Kui sa avad oma südame Jeesusele, saab sul olema huvitav elu
ja ennekõike pääsed sa kord taevasse.
See võib juhtuda nii lihtsalt.
Ma võin palvetada siin ja sa võid oma kodus kaasa palvetada
avades oma südame Jeesusele, kellest algab kõik.
Tänu Issand Jeesus, et võin tulla Sinu risti alla.
Jumal, ma olen teinud pattu ja käitunud Sinu tahte vastaselt.
Jumal, ma tänan Sind, et Sa surid mu pattude eest.
Ma avan oma südame
võtmaks Sind vastu oma Päästja ja Issandana.
Jumal, ma palun, juhi mu elu edasi nii, et ma pääsen kord taevasse.
Enne seda võiksin olla Sinu kasutuses siin maa peal.
Jeesus, Sinu nimel, aamen.
Lõpuks tahan öelda nagu Paulus:
"Kui Jumal on meie poolt, ei saa keegi olla meie vastu!"
Jumala õnnistusi su ellu!
Aitäh Kalle Mäenpää, et olid siin saates.
Aitäh selle tugeva palve eest!
Ennekõike aga kogu selle saate eest ja selle eest, mida sa jagasid.
Usun, et see saade ei jäta kedagi külmaks
ja me palvegi oli see, et see tooks hingi Jeesusele
ja viiks neid kord taevakoju,
kus on pidu iga päästetud hinge pärast.
Jumal õnnistagu sind, sinu naist, sinu peret ja lähedasi nii,
et te saaksite olla põlevate tõrvikutena siin Soomes!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (Kõne hind 7 euri)
või anneta pangaülekandega, leides me andmed: www.tv7.ee
Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa