Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani on tänään pastori Ari Puonti. Tervetuloa.
Kiitos. - Olet valtaosan elämästäsi asunut pääkaupunkiseudulla.
Joo, nyt kun on päälle 50 v. niin voi katsoa, että suurin osa täällä on oltu -
vaikka olen syntynyt Itä-Suomessa. Suku on sieltä päin.
Pääkaupunkiseutu tuntuu kotoisalle tällä hetkellä.
Millaiseen perheeseen synnyit ja millainen varhaislapsuus oli?
Ajattelisin, että ihan hyvä varhaislapsuus.
Isä oli enemmän pois kotoa, -
kun olin alta 6, 7-vuotias.
Hän oli kaivinkoneen omistaja -
ja oli kavereitten kanssa yritys ja he kiersivät maakuntia lähistöllä.
He kaivoivat salaojia, ojia ja kaivoja.
Hän oli viikonloppuisin kotona. Koska isä oli paljon pois ja poika etsii -
samaistumiskohdetta lähellä olevasta miehestä, niin idolikseni tuli setäni, -
joka oli maanviljelijä. Pienenä halusin tulla maanviljelijäksi.
Se ura jotenkin karistui mielestä myöhemmin.
En tiedä miksi mutta kovasti olin mukana navetalla ja pidin eläimistä.
Se oli lapsuuden haave. Nyt ollaan toisenlaisessa ammatissa. - Aivan.
Mitä ajattelet näin jälkeenpäin, kun olet 50-vuotias, -
niin jäikö siitä jotain sellaista saamatta, -
kun isä oli niin paljon pois.
Kyllä se isän kaipuu oli olemassa. Isäsuhde oli ihan hyvä.
Hän oli vain enemmän poissaoleva.
Kokemus sedästä paikkasi sitä aika paljon.
Siinä vaiheessa, kun isä alkoi käyttää alkoholia enemmän.
Olin 3. luokalla, niin se alkoi sitä suhdetta syömään.
Koin epäluottamuksen ja jossain vaiheessa, -
kun lapsi joka ei ole nähnyt humalaista miestä aikaisemmin, -
niin se tuntui pelottavalle.
Millaisia ongelmia se aiheutti.
Tuli olo, että en halua kasvaa tuollaiseksi mieheksi.
Tuli torjunta isään nähden ja jossain vaiheessa koin, että isä huomasi sen -
ja vei mukaan harrastuksiin, korjaa- maan autoa ja mentiin hirvimetsälle.
Se oli vähän sellaista pakkopullaa.
Muistan hirvimetsällä, kun isä ampui hirven ja hirvi kaatui komeasti.
Miehet tulivat siihen lähistölle ja isä pistää kädet hirven sisälmyksiin.
Sisälmykset hajuineen tulee löyhkällä ja astun pari askelta taaksepäin.
Miehet sanovat ylpeästi, että haluat varmasti tulla samanlaiseksi kuin isä -
ja sanon, että en todellakaan. Se oli yllätys -
mutta ehkä se johtui hajusta mutta kertoi jo siinä vaiheessa siitä, -
että halusi löytää erilaista mieheyttä.
Se oli haaste. - Millainen suhde sinulla oli äitiin?
Ihan hyvä. Äiti on ollut aina läsnä, jotenkin todella upeasti.
Paljon saanut häneltä. - Sinä aika nuorena myös aloit -
etsimään hengellisiäkin asioita. Aloit kiinnostumaan niistä ja -
luterilaisen kirkon piirissä tapahtui ensimmäinen alku. Kerropa siitä.
Joo, kun koti ei ollut mitenkään hengellinen ja -70-luvulla -
kuva uskovaisista oli, että he pukeutuvat mustiin, -
ovat vanhempia naisia.
Ajatus, että nuori voisi olla uskossa, oli käsittämätön.
Paras kaverini tuli uskoon. Hän oli uskovaisesta kodista.
Hän juoni seurakuntanuorten kanssa, että Ari täytyy saada uskoon, -
rukoili puolestani veivät nuorten iltaan. En tiennyt mistä oli kyse?
Ihmettelin täällä kokoontumista. Kerran lähtiessä hän kysyi, että -
haluanko antaa elämäni Jeesukselle? Kysyin: "Mitäs se tarkoittaa?"
Hän sanoi, että sen tehdessään hän oli itkenyt, -
että oli saanut syntinsä anteeksi.
Koin, että haluan kokea sitä samaa mutta puolustelin, -
sanoin, että kirkko on tehnyt paljon pahaa keskiajalla, polttanut noitina.
En halua olla missään tekemisissä. Mutta kun menin kotiin, -
niin rukoilin sängyssä Jeesusta sydämeeni, haluan seurata sinua.
Odotin 13-vuotiaan ymmärryksellä jotain tapahtuvaksi.
Muistin, että se kaveri itki ja yritin itkeä. Se ei toiminutkaan.
Se pettymys, tämä ei toimi. "En ole tyyppi, joka hurahtaa."
Kuitenkin siitä alkoi hengellinen kehitys.
Otin Raamatun ja aloin lukemaan.
Kertomukset Jeesuksesta tekivät mielettömän vaikutuksen.
Jeesus paransi sairaita, tyynnytti myrskyn ja Hän vastusti fariseuksia -
sillä uhalla, että menettää henkensä.
Kertomukset tekivät suunnattoman vaikutuksen.
Liimaannuin uskoon ja löysin sitä kautta Jeesuksen.
Vuosi myöhemmin helluntailaisten telttakokouksessa, -
kun kysyttiin haluaako joku antaa elämänsä Jeesukselle, -
tajusin tehneeni sen vuotta aiemmin.
Tajusin, että kun en edes tajunnut tulleeni uskoon, -
Jumala tarttui elämääni. Koin oikeasti, että yhteys ylöspäin syntyi, -
jota ei ollut aikaisemmin. Se oli hienoa. - Joo.
Aika hyvin lähti tämä hengellinen putki mutta jossain vaiheessa aloit -
ymmärtämään, että sielussamme saattaa olla vielä jotakin sellaista, -
jossa on haavoja. Millä tavoin aloit tunnistamaan niitä itsessäsi -
ja millaisia prosesseja siitä lähti liikkeelle?
Kysymys 13-vuotiaalla oli, kun murrosiässä seksuaalisuus heräsi, -
niin olinkin ihastunut parhaimpaan kaveriin, joka oli poika.
Koin se luonnollisena. Ajattelin, että siinä vaiheessa sain häneltä -
hyväksyntää, jota en ollut saanut isältä. Isäsuhde alkoi rakoilla.
Se tarve, että joku puolustaa kiusaajaa vastaan -
ja antaa huomiota, se upposi tunnemaailmaan.
Näin ihastumiset suuntautuivat samaan sukupuoleen.
Se oli kauhun aihe myöskin. Olin kuullut, että se vaihe voi -
murrosikäisellä mennä ohi ja odotin, eikä mitään tapahtunut.
Se oli pettymys. Salasin asian ja odotin, -
että maagisesti Jumala ratkaisee tämän.
Yritin jopa seurustelua lukiossa tyttöjen kanssa. Siitä ei tullut mitään.
Vasta kun tulin Helsinkiin opiskele- maan totesin tarvitsevani apua.
Menin Kansanlähetyksen ryhmään, jonka silloinen -
nuorisotyönjohtaja Mikko Aalto oli pistänyt pystyyn.
Puolet kamppaili saman sukupuolen kiinnostuksen kanssa kristittyinä.
Toinen puoli oli heteroseksuaaleja mutta heidän kysymys oli -
"mitä myönteistä Raamatussa on seksuaaliseen rikkinäisyyteen?".
Vaihtoehdot tuntuivat olevan yhteiskunnassa, -86, -87 vuonna, -
että hyväksy itsesi ja toteuta itseäsi -
sellaisena, kun olet ja mitä haluja koet.
Jotkut olivat kokeilleet ja se ei tuonut mitään apua.
Se merkitsi monille Raamattuun pohjautuvan uskon romuttamista.
Toinen puoli sanoi: "Liha ristille, tunteet purkkiin ja kiellä itsesi."
Kysyttiin, että siinäkö toivo ja evankeliumi on?
Onko myönteistä sanottavaa Raamatun pohjalta.
Se oli oma tiensä, josta syntyi Aslan ry, nykyisin Elävät vedet ry.
Se lähti monien nuorten aikuisten prosesseista.
Etsimme oman itsemme takia vastauksia.
Voiko rikkinäinen sisin muuttua? Onko Jeesuksella siihen sanottavaa?
Onko se pelkkää psykologiaa? Minkä toivon Jeesus antaa, -
miten se toimii, kun rukoillaan rikki- näisen sisimmän puolesta. - Aivan.
Tämä aihe mistä kerroit.
Olet tutkinut sitä hyvin paljon, -
samalla itseäsi ja muita.
Olet kirjoittanut homoseksuaali- suudesta kirjan. Ainakin yhden.
2 kirjaa. - Ai 2 kirjaa, joo.
En tiedä, onko Suomessa paljon muut kirjoitelleet.
Onhan sitä ollut mutta ehkä kristillisellä, -
konservatiivisella puolella ei ole ollut, -
sellaisia, jotka tulisivat omakohtaisen kokemuksen kautta.
Olet ollut paneeleissa ja muissa keskustellut tästä.
Sen verran haluaisin tähän mennä, koska tämä alue on viime vuosina -
ollut Suomessa valtavan keskustelun alla. Lainsäädäntö on muuttunut.
Mielipiteitä on jaettu aika paljon.
Sinä olet eheytynyt tästä. Käytkö läpi omakohtaisesti -
miten sinä pääsit kaiken yli?
Kun sanotaan eheytynyt, se herättää ihmisissä kuvan, -
että tarkoitanko, että asia ei enää kiusaa minua ollenkaan.
Kristillisissä piireissä usein halutaan menestyskertomuksia.
Aikaisemmin olin jotain, en enää, olen toista.
Myös maailma odottaa parantumis- kertomuksia ja sanoo, -
jos on kiusauksia jäljellä, niin mikäs parantuminen se on?
Ajattelen, että Jumalan valtakunta on jo nyt mutta ei kokonaan.
Se tulee Jeesuksen tullessa. Sitä ennen vaikka kuinka eheydyttäisiin, -
on aina jotain rikkinäisyyttä. Muutenhan emme olisi ihmisiä.
Synti ei kokonaan poistu. Se oma matka, en käyttäisi sanaa eheytynyt -
vaan eheytymisprosessissa ollut ja on edelleenkin.
Ei olla tultu täydelliseksi. Se mistä on aloitettu ja missä on nyt.
En ole enää siellä missä olin aikaisemmin.
Yllätys oli jossain vaiheessa se, että psykoterapia, seurakuntayhteys, -
jota en voi aliarvioida. Yhteys toisiin kavereihin oli iso juttu -
ja tuki seurakunnasta. Sisäisen parantumisen rukoukset -
alkoivat muuttaa pikkuhiljaa niin että tuli heteroeroottisia unia, -
tuli ihastumisia toiseen sukupuoleen.
Homoeroottinen kiinnostus laimeni, väheni.
Ei se vieläkään ole kokonaan ohi. Edelleen on kiusauksia -
mutta se ei ole hallitsevaa.
Sen sanominen, missä olen nyt, vaatisi pitkän selostuksen.
Seksuaalisuus ja identiteetti ei ole yksiselitteinen asia.
Siinä muutoksessa, muutosprosessissa, -
johon Jeesus kutsuu kaikki.
Ei vain seksuaalivähemmistölle vaan kaikki joutuvat muutosprosessiin.
Päämääränä Jeesuksen kaltaiseksi kasvaminen.
Vanhalle minälle kuoleminen ja uuden minän harjoittaminen -
hyveiden, jotka kuuluvat kristityn elämään. Olemme prosessissa kukin.
Sanomme vaikka, että seksuaali- vähemmistöt ovat tosi rikkinäisiä -
ja heterot vähemmän. Se ei jotenkaan menekään ihan niin.
Olemme kaikki samassa veneessä. Tarvitsemme toisiamme.
Mitä enemmän leimat poistuvat sitä paremmin voimme tukea toisiamme.
Homoeroottisten kiusausten kanssa kamppaileva voi olla ehyempi -
toisella alueella kuin heteroeroottisten kiusauksien kanssa kamppaileva.
Asiat eivät ole niin mustavalkoisia.
Oma prosessi ei ollut myöskään mustavalkoinen.
Joskus pari askelta eteenpäin, sitten kaksi taaksepäin, taas eteenpäin.
Sellaista sahausliikettä, jolloin alettiin löytää sellaista maaperää.
Yllätys itselle oli, että asiat voivat muuttua, tunteet voivat muuttua.
Ihastumisia samaan sukupuoleen, en koe niitä enää. - Aivan.
Eroottiset kiusaukset ovat edelleen olemassa.
Se muutos, mitä Jumala on tehnyt on tosi iso.
En voi sanoa sen olevan simsalabim, tällainen ihmejuttu -
vaan normaalia psykologista proses- sia. Siinä on ollut tilanteita, jossa -
Jeesus oikeasti on tullut menneisyyden haavoihin ja -
Jeesus puhuu niihin tilanteisiin. Saan parantavan kosketuksen.
Olet seurannut yleistä keskustelua, mitä tästä on kerrottu.
Lakia on säädetty jne. ja on monenlaisia asioita.
Tämäkin on vielä prosessissa, että onko meillä -
2 sukupuolta vai 3 vai peräti 6.
Miten sinä itse tällaista keskustelua seuraat, mitä puhutaan?
Yhteiskunta asennoituu -
aika lailla kristillisestä näkökulmasta uudella tavalla.
Ajattelen, että monille kristityille tämä on shokki.
Mihin olemme menossa ja missä olemme tällä hetkellä.
Paavalin aikakaudella siinä maa- ilmassa ei ollut mitään kristillistä -
kreikkalaisessa pakanuudessa. Siinä maailmassa kuitenkin kristinusko -
osoitti elinvoimansa ja muutosvoimansa.
Ihmiset kokivat muutosta ja roomalai- nen pakanallinen yhteiskunta muuttui.
Emme ole läheskään niin pahassa tilanteessa kuin Paavali. - Aivan.
Siinä on toivoa ja opittavaa. Pimeyden suuretessa valo kirkastuu.
Näkyy kirkkaammin. Meillä on totisesti kirkas valo Jeesuksessa.
Kyllähän Paavali, kun näki jumalia.
Niitä oli paljon mutta oli yksi tuntematon Jumala.
Toisaalta myös kristityt joutuivat vainottaviksi. - Joo.
Se, että heidät varustettiin vainoihin.
Kasteelle tulevilta 1. vuosisadalla oikeasti kysyttiin, että -
uskotteko todella, oletteko valmiit seuraamaan, maksamaan hinnan.
Uskon, että menemme sitä kohti. Täytyy varustaa Jeesuksen seuraajat -
vahvoiksi opetuslapsiksi, jotka kykenevät seisomaan ja sanomaan: -
"Pilkasta huolimatta seuraan Jeesusta."
Vaikka maailma sanoisi, että olette hulluja niin hällä väliä.
Nyt kun olet ollut... en muista kuinka paljon, -
varmaan 15 vuotta Vinyardsin pastorina. - Joo.
Pastorillahan on aina haastava tehtävä, kun ovat paimenia.
Kyllä. - Lauman paimenia. Millä tavalla Vinyard seurakuntakausi on -
vahvistanut paimenta itseään?
Tietysti se on ollut oma prosessinsa, -
miten koen Jumalan kutsuneen valtakunnan työhön.
-87 luin John Winberin kirjaa "Ihmeet ja merkit."
Jumalan kutsuessa sanoin, että ehtona on, että -
parannat rikkinäisyyteni ja annat armolahjat työkaluiksi, -
että siinä on voima mukana mitä teen.
2 kk niin ajauduin elämään synnissä. Tuntui, että se vuosi romutti elämäni.
Opiskelin silloin teologiaa niin muistin, -
että "hengessä aloitti ja Helsingissä lopetti" sanottiin.
Ajattelin, että niinkö käy mutta Jumala uudisti.
Profetia paljasti tilanteeni ja toi prosessin ja löysin armon uudelleen.
Koin, että Jeesus nosti siitä suosta missä olin.
Silloin koin, että eheytymisprosessi, joka alkoi erilaisella vaiheella -
niin samalla tavalla kun Jumala otti esille maaperän, -
kaivoi perustuksen auki ja uudelleen sitä laskettiin.
Maaperälle annettiin myös vastuuta hengellisten lahjojen käytössä.
Opettelin profetoimista, tiedon sanojen käyttöä. Se oli mieletön seikkailu.
Voin saada profetian, näen mielikuvan ja tulee sana, se täytyy testata.
Miten rukoillaan sairaiden puolesta.
Vinyard ja Wimberin esimerkki oli mielettömän rohkaiseva, .
koska hän oli "jalat maassa" tyyppi.
Hyvin tavallisen oloinen tyyppi ja silti Jumala toimi hänen kauttaan.
Sitä kautta prosessi... ehkä luterilaiselta taustalta myös johtuu, -
kun luterilaiset ovat aika maanläheisiä, jalat maassa.
Helluntailaisuudessa on dynamiikka, hengellinen voima.
Se ehkä yhdistyi minun kokemuksissa Winyardissa.
Mutta tämä on meidän näköinen tapa elää hengellisyyttä todeksi, -
ei ainoa oikea, että tässä olisi kirkkain valo.
Oma parantumisprosessi ja omien lahjojen löytyminen -
ovat olleet pohja sille, että uskaltaa olla pastorina.
Koska on nähnyt mistä Jumala on minut nostanut ja tehnyt elämässä.
Kaikkien vuosien aikana, jolloin tuntuu, että on pimeä putki, -
kamppailen ja en näe valoa. Mistä saa toivon siihen?
Menetko takaisin syntiin, kun muutosta ei tapahdu -
niin kuin haluat ja odotat.
Tiedän monia, jotka ovat siinä proses- sissa lopettaneet. "Tämä ei toimi".
Sanoisin, että täytyy sitoutua Jeesukseen, maksoi mitä maksoi.
Silloinkin kun ei tunnu tulevan muutoksia.
En voi ehdollistaa Jeesuksen seuraamista siihen, -
että parannun jollakin alueella tai eheydyn. Se on sivutuote.
Vasta kun sitoudun Jeesukseen hinnasta välittämättä, -
myös pitkällä tähtäimellä, eheydyn ja parannun.
Kokemukseni on, että näin on tapahtunut. Se luo toivoa, -
kun näkee ihmisiä eri tilanteissa. Tulee usko, että pääsee eteenpäin.
Minulla on kokemus itselläni. Uskoa siihen.
Patorin työssä Jumala on venyttänyt uskoani. Olen nähnyt eri tilanteita, -
jossa ajattelee miten eteenpäin.
Oma kokemus on auttanut, että ei ole toivottomia tapauksia.
Maailma sanoo ettei tuosta voi parantua, eheytyä.
Ei pidä paikkaansa. Jumala on kaikki- valtias, tarvitsemme seurakuntia, -
jotka julistavat uskoa kaikki- valtiaaseen ihmeiden Jumalaan.
Jos en olisi ollut sellaisessa seurakuntaympäristössä -
oman prosessin vaikeimmassa vai- heessa, niin olisin menettänyt toivon.
Kun katson sinun historiaasi, mitä on tapahtunut.
Jotenkin tulee mieleen, että Jumala on ottanut ja antamassa -
sinulle suuren haasteen ja tavoitteen. Hän tulee käyttämään sinua paljon.
Mutta olet ollut vähän niin kuin kesantomaa.
On pitänyt muokata monella tavalla, -
jotta pastorina pystyt auttamaan niitä, jotka kokevat -
sen mikä sinulla on takanapäin. - Kyllä.
Uskon näin. Kuten sanoit, kun kiinnittäytyy Jeesuksen Kristukseen -
sieltä tulee viisaus ja voima.
Ehkä karismaattisessa kristillisyydessä on vaara ylikorostaa -
lahjoa luonteen kustannuksella.
Luonteen kasvun eli pyhityksen kustannuksella.
Eheytymisprosessi on osa pyhittymistä.
Siinä synti ei enää hallitse, löydän uuden identiteetin Jeesuksessa, -
minusta tulee rakastavampi, armolli- sempi, sävyisämpi ihmisiä kohtaan.
Se on pohja armolahjojen käytölle.
Sellainen määrätty ylpeys ja omavoimaisuus viedään -
mutta samalla tulee rauha sydämeen ja halu palvella. - Kyllä.
Silloin näyttämöllä en ole minä enää vaan Jeesus. - Aivan.
Oman minän siinä mielessä täytyy kuolla, -
että en rakenna omaa valtakuntaani vaan Jumalan valtakuntaa. - Kyllä.
Olet vielä kaiken lisäksi -
Healing Roomin hallituksen puheen- johtajana ollut alusta pitäen, 10 v.
Kerrotko ihan lyhyesti mitä Healing Room tarkoittaa -
millaisen näkökulmanlisän se on antanut sinulle?
Kun tutustuin Wimberiin ja kävin yhdessä hänen konferenssissa.
Tuli jano nähdä, että jos evankeliumi pitää paikkansa.
Jeesus paransi, herätti kuolleita, ajoi ulos pahoja henkiä.
Haluan sitä samaa. En vähempää kuin evankeliumit lupaa.
Se prosessi oli sitä, että koin Jumalan puhuvan, että haluan nähdä lisää -
myös fyysisesti sairaiden parantumisia. En tuntenut -
Susanna ja Markku Laitista, Healing Roomin toiminnanjohtajia.
He ottivat minuun yhteyttä. Se mitä siitä on kasvanut, -
että onko nyt yli 30 Healing Roomin rukousklinikkaa ympäri maata.
Se on ollut mun unelman täyttymistä. Haluan nähdä, että seurakunta -
varustautuu rukoilemaan sairaiden puolesta.
Sisäisen parantumisen rukoukset olivat tuttuja.
Halusin nähdä lisää fyysisesti sairaiden parantumisia.
Healing Roomissa se tehdään kauniilla tavalla.
Ei luvata parantumista, se on Jumalan käsissä.
Rukoillaan, katsotaan mitä tapahtuu. Ei syyllistetä uskon puutteesta.
Ihmisiä tulee jopa ei uskovina rukoiltaviksi ja paranee.
Usein tarvitaan useampi rukous.
Ajattelen, että se on osa minun näkyäni.
Jumala varustaa meitä tuleviin vuosiin, että emme ole lahjattomia, -
kädettömiä tai ilman työkaluja tulevaisuuden haasteissa.
Healing room on osa Jumalan suu- rempaa suunnitelmaa myös Suomelle.
Näin ajattelen. - Sulla on aika suuri näköala, -
kun olet Healing Roomissa, sulla on oma seurakunta -
ja kansainvälisissä verkoissa olet monella tavalla mukana.
Miten koet tämän sinun palvelukokonaisuuden?
Tällä hetkellä... olen tässä iässä, niin koen, että haluan olla varustamassa -
tulevia sukupolvia ja nuoria johtajia ottamaan vastaan kapulan.
Toivo ei voi olla minussa ja ikäisissäni enää.
Ollaan tehty oma tehtävämme. Nyt tehtävämme on omalla tietotaidolla, -
auttaa tulevaa sukupolvea etteivät jää ilman hengellisiä isiä ja äitejä.
Kokemukseni seurakunnan istutuksesta oli, että ei löytynyt -
mentoreita ja valmentajia, jotka olisivat kuunnelleet minua.
He kertoivat omia menestyskerto- muksiaan, kun piti olla mentorina.
Eivät kysyneet, mitä minä teen.
Haluan olla siinä kuuntelemassa heidän kysymyksiään -
niin että he loistavat ja minä vähenen, -
Kristus loistaa ja minä vähenen, kuten Johannes kastaja sanoo.
He pääsevät eteenpäin, -
ettei side katkea edellisen ja tulevan sukupolven välillä. - Aivan.
Voisit jatkaa ja sanoa katsojille mitä Henki sanottavaksesi antaa. Ole hyvä.
Koen tässä, että Jeesus haluaa rohkaista sinua, joka katsot tätä.
Paavali sanoi Efesolaiskirjeessä, että kunnia Jumalalle, -
joka meissä vaikuttavalla voimallaan voi tehdä enemmän -
kuin edes kykenemme ajattelemaan.
Se mitä Jumala kykenee tekemään kauttasi ylittää ajatuskykysi, -
joten älä rajoita sitä mitä Hän haluaa tehdä kauttasi -
sillä että ajattelet kuinka vähäpätöinen olet tai ei sinusta ole.
Oli tällainen rikkinäisyys tai elämän historia, joka rajoittaa.
Jumala kykenee tekemään mitä Hän haluaa.
Anna rohkeasti elämäsi Hänen käsiinsä. Anna Pyhän Hengen johtaa.
Bill Johnson sanoin joissain puheessaan, että -
"Olen lukenut Raamatun viimeiset luvut. Kaikki päättyy hyvin."
Mitä tahansa on välissä niin loppu on glorious. Se on kirkas.
Olemme Jeesusta kohti matkalla.
Kiitos Ari Puonti, että olit ohjelmassa ja viimeisistä rohkaisun sanoista, -
että kaikki päättyy hyvin.
Olkoon se koko Suomen ja Suomen Siionin kohdalla tapahtuva näin, -
että herätyksen tuulet pääsevät puhaltamaan ja kaikki päättyy hyvin.
Herra siunatkoon näitä monia palvelutehtäviäsi. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän Pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10177 -
tai lahjoittaa ruudussa näkyvällä pankkitilille -
käyttäen viitenumeroa 8617.
Kiitos tuestasi.
Tekstitys: Mauri Porkola