ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares
ja mu tänane külaline on Pasi Jaakkola.
Tere tulemast! - Tänan!
Kas sa oled pärit Turust?
Tegelikult olen pärit Vammalast,
aga elutee viis õpetajaks ja õpingute tõttu patusesse Turu linna.
Turust on viimasel ajal eripõhjustel palju kirjutatud.
Sellest räägime ehk hiljem.
Sa õppisid Vammalas ja Turus
ning mõtlesid kindlasti, kelleks saada,
enne, kui lõpliku otsuseni jõudsid.
Alguses oli mu kutsumuseks õpetaja, kes kasvatab järgmist sugupõlve.
Turus käisin 2000. a Alfa-kursusel, kus leidsin sügavama usu.
Sealt tuli ka kirikuõpetaja kutsumus,
sest enam polnud nii tähtis õpetada matemaatikat
või teada, mis on Norra pealinn.
Tähtsaks sai rääkida lastele Jeesusest ja sellest, kuidas pääseda taevasse.
Need Alfa kursused olid su jaoks üsna pöördelised.
Jah. Uskusin küll ka enne Jeesusse, kes on mu südame vabastaja,
kuid Püha Vaimu tegevus ja mu praktiline usuelu
meenutasid rohkem posti ääres istuvat luterlast,
kui selgelt edasi liikuvat, dünaamilist usklikku.
Alfa kursustega algas protsess,
mille läbi mu usk süvenes täiesti uutes sfäärides.
Sul pidi ikka tugev usk olema, kui läksid teoloogiat õppima.
Kas su usk säilis ja kasvas nende õpingute ajal?
Peab tõdema, et 3'ndal ülikooliaastal
möödusid õpingud üsna kiire tempoga.
Mingit kahju küll tekkida ei saanud.
Mäletan, kuidas mind 2006. a. kirikuõpetajaks õnnistati.
Jukka Paarma vestles minuga, avastades testide järel,
et ta polnud pikka aega näinud sellist inimest,
kellel on selline tugev sihiteadlik kutsumus.
Ta küsis: "Pasi, kas sa suudad olla kirikuõpetaja ametis?"
Aga ta sai ka ise aru, et suudan.
Siis ta soovis mulle selles töös edu.
Sul oli suur ind, mis on veel ka täna alles.
Oled sa tähele pannud,
et kiriku ringkonnas ei mõtle kõik samamoodi?
Muidugi olen.
Aga ennekõike tuleb keskenduda oma tööle
just rohujuure tasandil.
Tuleb kuulutada evangeeliumi ja kasvatada kogudust.
Palves on kesksel kohal see, et me ei võitle inimeste vastu,
vaid me võitleme pimeduse vaimuvägede vastu.
Palve on relv,
millega tuua esile muutusi nähtavas, füüsilises maailmas.
Tähtis on leida need olulised asjad, mis toetavad oma usku
ja mis annavad jõudu,
nii et kõik väikesed takistused kaovad eest.
Aamen.
Millega sa peale kirikuõpetajaks õppimist
veel oled tegelenud?
Olen töötanud Turu Miikaeli koguduses.
Alles kirikuõpetajaks õppides oli mul kaks unistust.
Teha Miikaeli koguduses Alfa kursust, sest see oli toonud pöörde minu ellu
ja ma tahtsin ka teistele sama võimalust pakkuda.
Teine unistus oli leida või luua palvegrupp,
kuna kogenud vaimulikud isad ja emad ütlesid,
et kogu vaimuliku töö alus on palve.
Ilma selleta on kõik asjatu.
Me saime kahekordse palvevastuse.
Mina palusin, et tuleks palverühm
ja samas palverühm palus aastaid, et sinna tuleks õpetaja.
Nii me teineteist leidsimegi,
käies endiselt igal kolmapäeval hommikupalves koos.
Mu tähtsaim töö ongi hommikupalve, sest sellest algab kõik muu.
Ka Püha Vaim on nendes asjades juhtinud.
Just nimelt.
Enne, kui läheme sinuga vesteldes kõige tähtsaima asja juurde,
milleks on see, et oled toomas Kristuse Päeva Turusse,
mis toimub mõne kuu pärast
ja mille täpsema aja ka teada anname.
Kuid ütlesid, et palve on ääretult tähtis.
Kuidas on see teema sinus aastatega kasvanud ja kinnitunud?
Mind ajab vahel naerma,
kui öeldakse, et Jaakkola on palvemees,
kuna ma olin maailma halvim palvetaja.
Olles veel noor, pääsesin õpingute ajal juhtkonda
ja üks mu sealne ülesanne oli selle koguduse eest palvetamine.
Mina, maailma halvim palvetaja!
Esimene koosolek, mis meil oli, oli kõige igavaim palvekoosolek üldse.
Kuid sellel koosolekul avas Jumal mu suus uued keeled,
kinkides mulle keeltes rääkimise anni.
Kui Jumal nägi, et minus pole enam väge,
andis Ta mulle armuande.
Sealt need armuannid edasi arenema ja kasvama hakkasid.
Alati, kui on olnud palvet vaja, on läinud ka vaja Jumala ande.
Ta on alati edasi viinud.
2008. aasta esimest Kristuse Päeva tegime koos Hannu Hatanpääga.
Siis avanes tugev palvevaim.
Samas on mu töös olnud ka aegu, kus palvet jäi jälle vähemaks,
kuid nüüd, uut Kristuse Päeva ette valmistades,
on palveelu taas elavnenud.
Jumal on õnnistanud
ja me oleme saanud olla võimsatel palvekoosolekutel.
See kinnitab ka seda, et Jumal teeb praegu midagi Soomes.
Samas oled näinud juba enne Kristuse Päeva neid vilju,
mida palve esile toob.
Kas tooksid ka mõned näited?
Räägin oma tööelu algusest, kus üks misjonipastor õpetas,
et tänapäeva misjonitöös ei läheneta enam nö ülevalt alla,
kuulutades: "Uskuge Jeesusesse ja käituge nii nagu meie!",
vaid arengumaid teenitakse hoopis armastuse ja palve kaudu,
kus kõige olulisem küsimus on, kas saame palvetada nende eest?
Minu kui noore innuka mehe jaoks oli see vägagi oluline küsimus.
Meil on kolmapäeva õhtuti hiline armulaud,
kuhu koguneb väike punt inimesi.
Läksin tol õhtul inimesi ära saatma, kes olid lahkumas
ja seal oli ka üks vanem mees,
kes ütles, et ta on 20 aastat kiriku kõrval elanud,
kuid tuli tol päeval esimest korda sisse ja ütles, et oli tore koosolek.
Ei mäleta, kuidas jutt haiguste peale läks,
aga ta oli juba aastaid kogenud vaimset kitsikust.
Küsisin, kas võin palvetada ta eest?
Palvetasingi lühidalt ja siis ta läks koju.
Muidugi oli ta rõõmus, et minnes esimest korda kirikusse,
temaga räägiti ja tema eest palvetati.
Mitu kuud hiljem oli taas samasugune armulaud
ja see vana mees hüüdis keset armulauda:
"See palve aitas!"
Tänu Jumalale, see oli see sama mees.
Temaga oli toimunud ime. Aastatepikkune haigus oli kadunud
ja mingeid vaevusi polnud enam.
Ta käis baarides rääkimas,
kuidas tema eest kirikus palvetati ja ta sai terveks.
Temast sai ühe palve, ühe küsimuse ja Jumala ime läbi kõndiv evangelist.
Kas on nii, et jagame sageli vaimulikku sõna
sellisel moel, et keegi ei saa seda kätte?
Ja kui Püha Vaimu kaasas pole, siis imesid ei sünni?
Alati, kui kuulutame evangeeliumi, teeb Jumal oma Sõna kaudu tööd.
Kuid meil peaks olema rohkem julgust kuulata Püha Vaimu häält
ja julgust tegutseda nendes olukordades.
Inimesekartus saab väga kergesti takistuseks.
Meil võib korduvalt tekkida mõte, et:
"Võiksin küsida, kas ma võin palvetada?",
aga kui seal on tuttavad inimesed, siis tulevad mõtted,
et ehk saaksin seda teha mõnes teises kohas.
Nii see kipub olema.
Kuid Püha Vaim julgustab meid ja vahel teeme õigesti, vahel valesti.
Tähtis on see, et me ei jätaks kasutamata
väiksemaidki võimalusi.
Harjutamine teeb meistriks.
Kui läheme liikvele ja teised julgustavad,
siis ei tasu ka heituda, sest kui ka 10 korda läheb lörri,
siis 11'ndal korral võib kõik õnnestuda.
Aamen.
Sa valmistad suure rühmaga ette suurt palvepäeva.
Kes seal kõik koos on?
Kristuse Päev toimub 2. detsembril Turu Hallis
enne Soome 100. juubelit.
Meid on suur rühm, kes seda Turus ette valmistab.
Peaegu kõik piirkonna kogudused - nelipühilased, vabakirikud,
väiksemad kogudused, luterlased, õigeusu kirikud.
Kõik on Kristuse Päeva ettevalmistamisel kaasas.
Riikliku levitustöö eest hoolitseb Piibliselts.
Kuidas need kõik koos tegutsevad? Siin on palju organiseerimist.
Jah.
Nagu 2008. a Kristuse Päeval,
peame ka nüüd kutsuma kokku kõik kogudused,
kirikkonnad ja uskkonnad.
See on Kristuse Päeva mõte.
Et palvetaksime kõik koos ja tänaksime 100-aastase Soome eest.
Selle mõte on, et meil oleks palveesindajad igast Soome vallast.
Praktikas on 2.12. kohal terve Soome. Kõik vallad ja kristlikud kirikud.
See asi nõuab ka vabatahtlikke.
Selles osas vaatame Turu piirkonna koguduste poole.
Meil on kogudustes head kontaktid.
2008. a, kui korraldati esimene Kristuse Päev,
siis Hannu Hatanpää lõi kontakte kõikide koguduste vahel.
2013. a. oli Kristlaste Palvepäev.
Nüüd saab edasi minna. Seekord 100-aastase Soome auks.
- Ennekõike aga muidugi Jeesuse auks.
Kui palju inimesi te sinna ootate?
Turu Halli mahub u 9000 inimest.
Paar nädalat tagasi tuli idee, et kui see hall saab täitsa täis,
siis võime luua satelliidiühenduse mistahes kogudusega.
Sedakaudu saaksime veel lisaks 2000-3000 inimest koha peale,
et keegi ei peaks seisma väljaspool.
Aga ma loodan, et kogu Soome on nüüd liikvel.
Parim sünnipäevakingitus, mille saame oma isamaale anda,
on palvetada ja õnnistada seda maad ja rahvast.
Me teeme seda saadet praegu septembris.
Mis sa arvad, milliseid asju peaks veel enne seda päeva tegema?
Kas inimesed on asjast innustunud? Kas on piisavalt vabatahtlikke?
Kas neid peaks veel juurde värbama?
Tööd on kõvasti.
Turus on eriti hea meeskond ja vabatahtlike võrgustik.
Ise käisin septembris mööda Soomet ringi
rääkides Kristuse Päevast ja koos palvetamise tähtsusest,
innustades inimesi palvetama oma paikkondade eest.
Iga kord on midagi imelist juhtunud.
Inimesed on vaimulikult innustunud.
Jumal on selle asjaga kaasas ja Soomes on midagi juhtumas.
Kas on ka mõni konkreetne näide, millest rääkida?
Mitmed on isiklikud näited.
Aga eelmisel laupäeval oli Vivamos palvekonverents,
kus palvetasime Soome eest.
Äkki saabus kohale üks Uganda pastor,
kes on elanud Inglismaal.
Jumal käskis tal tulla nädalaks Soome,
et palvetada selle maa eest.
Ta tuli Vivamosse meid julgustama.
Rääkisime talle Kristuse Päevast,
mispeale ta ütles: "Ah, nüüd tean, miks mind siia saadeti.
Me peame palvetama selle maa eest, valmistades seda vaimulikult ette."
Nüüd näeme, et Jumal on näinud kogu selle asja suurt tähtsust,
et kõik oleksid üks ja koos.
See on Soome rahva seisukohalt väga tähtis.
Just.
Kui me palvetame üksi,
siis see on nagu püssist laskmisega,
et saame maha lasta vaid ühe deemoni.
Kui aga kogudus palvetab koos, siis on see nagu kuulipilduja.
Sellega langeb vaenlasi hulgim.
Aga kui kõik kogudused ja kõik kristlased tulevad kokku,
siis Jumal õnnistab seda, sest Jumal armastab seda ühtsust.
Tema tahe on, et Ta lapsed oleksid üks.
See on nagu suurtükiväe välja toomine.
Me saame kaitsta Soomet ühtse palvega.
Sa ütlesid, et võitlus käib vaimuvägedega.
- Just.
Kui üks ajab põgenema 1000 ja kaks 10 000,
siis teid on seal 100 000.
See on nii suur arv, et seda ei suuda kokkugi lugeda.
Just nimelt.
Nüüd on aeg, kui elatakse lõpuaegadel.
Jeesuse tulek on lähedal.
Mitmed märgid, millest Piibel räägib lõpuaegade kohta,
on juba teatud määral näha.
Selle sündmuse ajastus on küll väga hea.
Jah. Usun, et aasta 2017 on Soome jaoks väga tähtis.
Mitte ainult 100. juubeli
ja usupuhastuse 500. aastapäeva koha pealt.
Jumal teeb tegelikult midagi siin maal.
Ühise palve kaudu saame vaimuliku läbimurde,
mida me vajame.
Kui vaadata statistikat,
siis see maa on Piibli järgi minemas põrgu poole.
Meil pole muud lootust, kui otsida Jumalat.
Temal on taevas kõik headused ja armastused.
Aga kui kõik näib mustana, siis ei peaks lõpetama palvetamist,
sest see peaks just innustama meid palvetama.
Me kristlased peaksime veel rohkem paluma.
Meil on hea Jumal, kes tahab anda, kui me siiralt palume.
On sama olukord, kui Joosual ja Kaalepil
ja seltskonnal, kes nägid hiiglasi ning mõtlesid:
"Sinna ei tasu minna. Nad neelavad meid ühe ampsuga."
Aga Joosua ja Kaalep ütlesid:
"Me lähme sinna! Jumal on meie taga!"
Nüüd meil on sama olukord,
aga me ei vaata nendele raskustele ja pimedusele,
mida hingevaenlane ette söödab,
vaid me vaatame Jumala kirkusele.
Jah.
Üks Kristuse Päeva keskne kirjakoht on see,
kus Eelija palvetas Iisraeli eest.
Baali prohvetid süütasid samal ajal oma altaril tule.
Olukord oli selline, et Iisraeli rahvas oli täieliku katastroofi äärel.
Kõik prohvetid olid Iisebeli tegevuse tõttu tapetud,
väljaarvatud Eelija.
Ta oli veel elus.
Pea kogu rahvas oli hüljanud Jumala peaaegu täielikult.
Nüüd loen Piiblit, kus Eelija palvetab selles olukorras:
"Vasta mulle Jumal!
Vasta mulle, et see rahvas õpiks, et Sina oled Jumal.
Vasta ja pööra nende südamed taas oma poole!"
Sama palve on päevakorral ka Kristuse Päeval Soome rahva eest.
Meil pole mingit muud lootust kui ainult Jumal.
Siis Jumal tuligi alla ja altar süttis. Rahvas pöördus elava Jumala poole.
Me usume, et praegustel segastel aegadel
lasevad inimesed lõpuks Jeesusel oma haavu tervendada.
Tuleks kuulutada evangeeliumi tuuma ehk sõnumit ristist.
Ja Jeesuse võitu ristil.
Temal on kõik vägi taevas ja maa peal.
2 Ajaraamat 7:14 ütleb: "Kui minu rahvas, kellel on minu nimi,
alandub, tunnistab oma patud ja hülgab need,
siis Jumal tervendab selle rahva."
Ka see on Kristuse Päeval kesksel kohal.
Jah.
Kõik algab esmasest asjast - pattude lepitusest.
Me toome oma patud Jumala ette ja kristlastena parandame meelt neist.
Me otsime ühendust ja lepitust Jeesuse ees.
Alles siis algavad need suurpidustused,
millest võtavad osa ka Soome riigitegelased.
Seejärel me palvetame Soome pärast.
Turu Halli tuuakse iga Soome valla lipp.
Me palvetame konkreetselt kogu Soome eest.
Seejärel palvetame ka immigrantide rühmade pärast.
Nemad toovad ka oma lipud.
Me palvetame ja õnnistame ka neid.
Õhtu lõpeb "Tänu Jeesus" pidustusega,
kus noorem sugupõlv hakkab ülistama
ja tänama Jumalat kõige selle hea eest,
mida Ta on sellele maale andnud.
Kuskil maal pole olnud aastasadade jooksul nii palju ärkamisi,
kui meie maal.
Sinine rist on märk sellest, et see maa kuulub Jeesusele
ja Jumalal on head ning suured plaanid selle maa jaoks.
Huvitav on see immigrantide rühm.
Paari aasta jooksul, mil neid on siin rohkem olnud,
on neist üsna paljud ka usule tulnud.
Mis tähelepanekud sul immigrantide kohta on?
Peab ütlema, et seal on kõige innukamad palvetajad
meie maa eest.
Kui küsida mõnelt 70-aastaselt Soome koguduse liikmelt,
kas hakkame palvetama meie maa eest,
on vastuseks: "Ei, ei. Ei soovi!"
Aga kui küsida sama immigrantidelt, oleks vastusks: "Jaa! Millal? Kus?
Lähme kohe!"
Neil on värske vaimuvili. Nad on just usule tulnud.
Nad rõõmustavad elava Jumala üle. kelle jaoks kõik on võimalik.
Usun, et umbes 1000-2000 immigranti
võivad palvetada Soome ja Soome rahva eest.
See on vägev, mida Jumal teeb.
See on suur hulk - 2000 "põlevat" inimest nagu ütlesid.
Nad on seal ja innustavad ka soomlasi.
Jah.
Meiegi koguduses tehakse palju tööd immigrantidega.
Selle käigus kohtas üks afgaani noormees Jeesust,
aga ta sai eitava vastuse Soome jäämise kohta.
Ta ütles selle peale: "Ma lähen Afganistani
ja kui mind seal tapetakse, siis suren Jeesuse omana
ja lähen taevasse. Pole sel suurt vahet."
Selline usu tugevus kõnetab ka Soome kristlasi.
Me pigem istuksime tugitoolis kui viiksime Jumalariiki edasi.
Me vajame ergutavaid ja põlevaid usukangelasi või tulevasi kangelasi.
Olen mitmest prohvetlikust allikast kuulnud, et Soome on see maa,
kus tekkib ärkamine ja see läheb edasi Euroopasse.
Kas Kristuse Päev võiks olla sellele kui stardipauguks?
Ma natuke kardan lubada inimestele suuri asju.
Aga see, mida olen oma töö käigus näinud,
on see, et Jumal on ilmselgelt midagi ette valmistamas.
Usun, et siin saab toimuma mingi läbimurre.
Ma ei tea, kas see toimub kohe detsembris või järgmisel aastal,
aga me peame palvetama, kui Jumal meid kutsub.
Kui me seda ei tee, siis kaotame Jumala antud suure võimaluse.
Palved pole kunagi asjatud. Need tõusevad ohvritena Jumala ette.
See, et me õnnistame Soomet ja Soome rahvast,
see toob õnnistuse siia.
Te plaanite sellele üritusele ka jätku,
kuigi see päev ise muidugi on väga tähtis ja kui stardipaugu eest.
Millised on teie plaanid sealt edasi tegutsemiseks?
Esimese Kristuspäeva järel valdas soomlasi ind.
Selle järel tekkis palju ühispalveid ka bussireisidel eripaikkondades
ja ühendustes.
Käisime ka Kittiläs ühispalve üritustel.
Praegu on selline mõte,
et igas Soome paikkonnas toimuks ühine palve.
Et kristlased koguneksid ühiselt palvetama.
Et palve läbi tuleksid me kogudustesse muutused.
Et me oleksime armastavad kogudused,
kes on valmis võtma vastu otsivaid inimesi ja neid armastama.
Et sellised muutused leiaksid aset kõikjal Soomes.
Üks hea näide on TV7 palve Soome eest.
See jaguneb maakondade vahel.
Me hakkame maakonniti ehitama üles maakondlikke palvevõrgustikke.
Neis hakatakse erimaakondades palvetama.
Siis vaatame, kuidas Jumal mõjutab ja muudab me kogudusi.
Tuleb juurde ka spontaanseid rühmi, kes on teineteistest teadlikud
ja kes moodustavad ka võrgustiku, nii et seda väge tuleb juurde.
Jah.
Mõte ongi ehitada üles rahvuslik palvevõrgustik,
mille läbi toimuvad sel maal muutused.
Mida sa veel tahaksid selle asja kohta rääkida
enne "vaba mikrofoni"?
Mu praeguse hetke suurim unistus on see,
et meil, soomlastel, oleks võime näha Jumala tõelisust.
Et Ta tahab armastada ja muuta seda maad.
Et me ei jääks loiuks.
Aafrika pastor, kes oli Soomes külas,
ütles, et see "lõvirahvas", kelle vapil on ka lõvi,
peaks julgelt võitlema
nagu ta kunagi võitles Nõukogude Liidu vastu.
Aga ta kuuleb siin ainult "kasside kräunumist".
"Kõik on nii halvasti!"
Soomlased, ajage seljad sirgu, sest teil on võimas Isa!
Lõvirahva mehed peaksid julgelt evangeeliumi edasi viima!
Palve on siin kõige tähtsaim relv.
Palve võib väga tihti olla väga igav.
Turus on üks kool - Puolanmäe ühiskool,
kus on alati olnud palju usklikke noori paljudest kogudustest.
Seal on õpetajatel ja õpilastel omad palverühmad.
Alati imestatakse, miks just seal koolis?
Aga seetõttu, et oli üks vana naine,
kelle ülesanne oli istuda iga päev köögi akna juures,
vaadata seda koolimaja ja õnnistada seda.
Kui ta nägi selle lapsi, õpetajaid ja töötajaid, siis ta õnnistas neid.
Ta kuulutas Jumalariigi tõelisust sellele koolimajale.
Samuti ka nende inimeste ellu.
See on lihtne, aga natuke ka igavavõitu töö,
kuid see mõjutab väga tugevalt vaimulikku reaalsust.
Seetõttu tahan julgustada soomlasi - palvetage ja õnnistage
ja Jumalariik tuleb.
Nüüd aga on hea hetk anda sulle vaba mikrofon
ütlemaks vaatajatele,
mida Jumala Vaim sulle südamele annab.
Tänase päeva tähtsaim sõnum on sõnum Jeesusest.
Kristuse Päeval pole tähtis see, kes kohal on,
vaid see, et oleksime koos
ja rõhutaksime, et Jeesus ühendab meid
ja et Jeesus on ainus tee taevasse.
Nendel segastel aegadel on lastel ja noortel suur janu Jeesuse järele.
Et oleks keegi, kes neile räägiks.
Leerikoolides ja koolides õpetatakse noori,
sest nad tahavad teada usuasjadest.
Inimesed tahavad teada Jeesusest.
Praegustel segastel aegadel
pole südamehaavade vastu muud vahendit,
kui see, et Jeesus võib neid ravida.
Kui sa veel täna kõhkled, kas sa tunned Jeesust,
siis ma julgustan sind panema käed risti
ja paluma Jeesust saama sinu Issandaks
ja õnnistama sinu elu.
Samuti tahan julgustada kristlasi, kes on kaotanud lootuse, mõeldes:
"Kas Soomel on veel lootust?"
"Kas millelgi on veel mingit tähtsust?"
See maa on täis rohkem lootust, kui eales varem.
Sest just siis, kui öö on pime, just siis tuleb ärkamine.
Julgustan sind tulema Turusse 2. detsembril, 2017. a.
Tule koos palvetama ja saama täis indu!
Tule ennekõike Jumala ligiollu!
Usun, et palvetuli levib üle kogu Soomemaa.
Ole õnnistatud!
Arvan, et see on ka nendele inimestele,
kes mõtlevad, kuidas nemad saavad evangeeliumi edasi viia.
Siin on koht, kus saab toetada palves, majanduslikult või midagi muud tehes.
Sest teil ju vajatakse vabatahtlike abikäsi?
See võiks olla ühine neile inimestele, kes veel ei tea, kuidas kaasa aidata.
Just.
Palvega, majanduslikult ja evangeeliumi edasi viimisega
toome Jumalariigi Soome, 100-aastasele isamaale.
Aitäh, Pasi Jaakkola, et olid saates ja rääkisid sellest suurest sündmusest!
Ma palvetan, et see oleks see tuli, mis Soome üles ärataks.
Aitäh ja õnnistusi ning näeme Kristuse Päeval!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa