ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares ja mu külaline on Jouni Sinisalo.
Tere tulemast! - Tänan!
Sa oled kirikuõpetaja Pohjanmaal, Vöyris.
Aga sünnilt oled sa pealinna poiss. Kus sa sündisid ja koolis käisid?
Mu lapsepõlv möödus Helsingi Põhja-osas Malmi linnaosas.
See oli selline Helsingi looduslikum ala,
kus liblikad lendasid aasal ja ümberringi oli palju loodust.
Koolis käisin ka Malmis.
Nii alg- kui põhikoolis
ja siis Helsingi kesklinna reaal-lütseumis.
Edasi õppisin 3,5 aastat ülikoolis.
Seejärel läksin Pohjanmaale oma esimesse töökohta.
Milline oli su kodu ja kas sul oli ka õdesid-vendi?
Isa oli tolliametnik ja ema oli kontoritöötaja.
Õdesid-vendi on mul kolm. Tavaline Soome pere.
Tavaline töölispere.
Koolis käisid ära
ja siis sai sinust Reaal-lütseumi üliõpilane.
Siis tuli valikute aeg, mida edasi teha?
Millised valikuvariandid sul olid? Või oli juba selge, et valid teoloogia?
Ma sain usklikuks 1973. aasta lõpus.
Käisin koos Malmi koguduse noortega.
Enne üliõpilaseks saamist
kogesin Jumala kutset vaimulikule tööle.
Mul polnud muid valikuid peale ülikooli teoloogia teaduskonna.
Millal sa tegid valiku Jeesuse kasuks? Kas leerikoolis või peale seda?
Mul olid taustal mitmed lapsepõlve mõjutegurid.
Päris usuletulek oli seotud mu leerikoolis käimisega.
Leerikoolis otsustasin,
et loen Uue Testamendi kaanest kaaneni läbi
ja teen ise endale selgeks,
mida seal ristiusu ja elutõdede kohta räägitakse.
See otsus oli minu puhul igati elumuutev,
kuna juhtis mind ühendusse elava Jumalaga
ning Jeesuse tundmiseni.
Mu pöördumine oli nii radikaalne,
justkui oleks pimedas toas süüdatud halogeenlamp.
- Nii et kogu see lugu oli algusest peale Jeesuse keskne.
Mõtlen sellele, et selline asi polnud sinu eas väga tavaline -
saada usklikuks ja tahta lugeda Uut Testamenti.
Kas keegi su vanavanematest palvetas su eest?
Jah. Isa poolt vanaema palvetas
ja õpetas väikesest peale kuulama Piibli lugusid.
Selles suhtes on hea, et mul polnud Piibli suhtes mingeid eelarvamusi.
See on raamat, mida loetakse, mida kasutatakse
ja kust saadakse õpetust.
Seda olen ainult positiivselt kogenud.
Kui sa leerikooli järel Uut Testamenti lugedes usule tulid,
siis kuidas su eakaaslased asjasse suhtusid?
Kord ühe vahetunni lõppedes klassi minnes
ütles üks klassikaaslane mulle:
"Jouni, su seljal on väga suur tatilaik."
Nii et keegi oli mu sellisel moel ära märgistanud.
Tegin juba algusest peale teistele selgeks,
et ma kavatsen käia usuteel,
vaatamata sellele, mida teised ütlevad.
Mul on kaasas ka see väike sümbol - "Jeesus on Issand".
Sain isalt ühe vana viltjope, rohelist värvi.
Õmblesin selle märgi ise rinnale ja käisin sellega iga päev.
Nii näitasin teistele, et järgin Jeesust.
Ja kui läksin sõjaväkke,
siis otsustasin ka seal esimesel söögiajal,
kui teised hakkasid sööma, teha söögipalve.
Ma tegin ka õhtupalvusi.
Mu oma usk tugevnes seal ujudes vastuvoolu.
Sa näitasid,
et kui tunnistame Teda inimeste ees, tunnistab ka Tema meid Isa ees.
Et see asi töötab.
Jah. See on kogu aeg töötanud.
Ma pole kunagi pidanud seda varjama või maha vaikima.
Seisin kindlalt oma veendumuste peal.
Minnes teoloogiat õppima, siis kuidas su õppeaastad möödusid?
Õppisid vist 5 aastat?
Kas õpingud muutsid ka su usku ja kui, siis millises suunas?
Ma olin sel ajal üsna fundamentaalne. Olin Piibli mitu korda läbi lugenud.
Mul oli tugev usk.
Hakkasin õppima Uue Testamendi eksegeetikat.
See ei mõjutanud mind.
Ma ei kogenud selliseid vastuolusid, mis oleks minus kahtlusi tekitanud.
Kogesin, et Piibli sõna töötab;
et selle najale võib oma elu üles ehitada.
See, mida maailma suured eksegeedid arvavad,
see pole veel viimane sõna.
Sul oli tugev usk ja sa lugesid Piiblit,
mistõttu kas su usk kasvas veelgi,
või su usk laienes teaduslikult koos kreeka keele õppega jne.?
Teaduslikus mõttes laienes mu vaateala oluliselt.
Mu töös on mu suurim rikkus see,
et suudan lugeda Uut Testamenti kreeka keeles.
Lugeda Jumala Sõna selle algkeeles.
Ainus, millest on kahju, on see,
et ma ei õppinud õpingute ajal heebrea keelt.
Vana Testament on keele oskamatuse tõttu
jäänud veidi tahaplaanile.
Milline oli su esimene töökoht?
See oli ametlik abilise koht Vaasa lähedal.
Sealt mu karjäär alguse saigi.
Mis aastal see oli?
1981. a. Samal aastal, kui lõpetasin ja Pohjanmaale läksin.
Sellest on nüüd 36 aastat. - Jah.
Selle aja jooksul on Soome muutunud. Kristlik kirik on ka muutunud.
Paljud väärtused on muutunud.
Kuidas kirjeldaksid seda 36 aastast perioodi üldiselt,
isiklikul tasemel ja koguduse tasemel?
Ma olin väga Piiblis kinni. Olin ärkamiskristlane.
Mu oma suhtumine kirikusse 70'ndate keskel oli üsna kriitiline.
Nägin juba siis, et paljud asjad oleksid pidanud olema teisiti.
Aga mul oli noore inimese ind ja ma võtsin kõike must-valgelt.
Isiklikul tasemel, umbes 40-sena, hakkasin mõistma,
et kiriku kritiseerimine ei vii kaugele.
Sain aru, et ma peaksin vaatama pigem peeglisse,
milline mu oma vaimulik olukord pidevalt on?
Ma ei saa kirikut muuta,
kuid olen eelkõige vastutav oma vaimuliku olukorra eest,
et see oleks võimalikult tuline ja et oleksin võimalikult teenimisaldis,
et tegutseksin võimalikult rohkem Piibli kohaselt.
Olen ennekõike parandanud oma vaimulikku elu,
kui püüdnud kirikuelu parandada.
Ma pole isegi olnud sellisel kohal, kus mul oleks olnud mõjuvõimu.
Ehk mõni kirjutis "Kotimaa" ajalehes,
kust olen saanud kriitilist tagasisidet
ja kus mind süüdistati, et olen liiga järsk jne.
Aga mu vastus Jeesuse suurele küsimusele:
"Kas sa armastad mind?"
peab olema iga päev ja aastast aastasse väga õige.
Isiklik suhe Jeesusega, Piibli lugemine ja palvetamine -
need on kõige alustalad.
Samuti armulaual käimine ja ühine jumalateenistus.
Täna on ka teemaks kiriku suurem liberaliseerumine
võrreldes 70'ndatega.
Meile luteri kirikusse on tulnud täitsa teistsugune vaimulik kultuur.
Harva kuuleb tõsisemat jutlust Jeesuse ristist, verest, nimest
ja hingede päästmisest.
Pigem keskendutakse eetilistele õpetustele,
et me armastaksime ja aktsepteeriksime teineteist.
Ma näen kiriku kuulutamises nn. "õhenemist".
Kas on nii, et see vool, millele sa viitasid -
see üldine vool luteri kirikus,
et see on mingil moel takistus sellele, millest sa enne rääkisid
ja millest sa tahaksid rääkida?
Kas su arvates võib kuulutamine olla täna Pohjanmaal lihtsam
kui pealinna piirkonnas?
Siin tekkivad nii või teisiti omad vastuolud.
Sest mul on omad ärkamiskristlikud nägemused
ja samas püüame elada leplikult koos kiriku üldise ja ametliku liiniga.
Pühapäeviti edastan kantslist jutlustades oma peasõnumi.
Seal pole mõtet lahata kirikute vigu ja muid asju,
vaid ma püüan anda edasi seda, mis kuulajaid üles ehitab.
Kuulajad on aktiivsed kirikulised,
kes vajavad igal pühapäeval päris eluleiba.
Ka matused pakuvad evangeliseerimise võimalust,
sest sinna kogunevad ka mitteusklikud kuulama.
Matused on olnud mu parimad evangeliseerimisteenistused.
Sinna tulevad inimesed automaatselt
ja seal on igaviku ja surma äärel alati võimalus kuulutada,
et Jeesus viib kohale!
Me näeme visuaalselt,
et inimene just elas ja nüüd on ta surnud.
Mingid konkreetsed muutused on toimunud.
Kus mulle kallis inimene saab olema tulevikus?
Ma arvan ka, et see koht on evangeliseerimiseks väga hea.
Jah. Olen seda alati kogenud,
et inimestele tuleb rääkida õigeid ja ehtsaid asju;
seal ei saa rääkida pinnapealset juttu.
Näiteks matusekõned tuleks isiklikult üles ehitada.
See on puutepunkt lahkunu eluga.
Samas ka selge kristlik sõnum selle kohta, kus on me lootus.
See on siiski rõõmusõnum - hea uudis inimesele,
kes ei tea, et meil on see variant, kus me ei pea kartma surma.
Just. Kui mõelda sellele,
et kasutan korduvalt lugu röövlist ristil.
Kui inimene on oma elu täielikult hävitanud,
on seesmiselt täis pimedust.
Ta elu on läinud vale mudeli järgi
ja teda ootab ees surm ning hukatusse minek
ja siis äkki saab ta tõotuse:
"Täna sa oled koos minuga paradiisis!"
Kas sul on näiteid matuseteenistustest,
millest oled tagantjärgi kuulnud,
et keegi inimene võttis Jeesuse oma ellu vastu?
Selliseid otseseid tunnistusi matustelt pole.
Aga mitmed endised leerikooli omad on kutsunud mind rääkima.
Ja mitmed leerikoolis käinud leidsid 20 aastat hiljem Jeesuse.
Selliseid rõõmu-uudiseid on küll.
Teisalt, kui kuulutada pattude andeksandmist
Jeesuse vere kaudu,
siis tuleb vili ja saak jätta Jumala kätesse.
Selle mõte on see,
et rääkida inimestele, et selline võimalus on olemas.
Leerikoolis käib tänapäeval ehk u 80% kõikidest vanuseklassidest.
See on suur võimalus tegeleda inimestega,
kes pole varem Jeesusest kuulnud.
On su arvates leerikoolis ja selle järelkursusel
kasutatud piisavalt seda võimalust?
Paljud vastaksid sellele küsimusele, et seda võiks palju paremini kasutada.
Mu enda isiklik palve ja igatsus on,
siis saaksime luteri kirikusse ühe tõelise rahvaärkamise,
mis viiks inimesed oma kodudes
Jeesuse tundmiseni ja Piibli lugemiseni.
Ja samas juhiks neid ka vaimulikele teenistustele
ja misjonitööle.
Meil Soomes on olukord selline,
et kui Jumala saadetud võimsat ärkamist ei tule,
toob patt me üle midagi sellist,
et eesootava tuleviku kõrval kahvatuvad suuremad tormidki.
Suur mure on noorema sugupõlve pärast,
millise ühiskonna me jätame neile, kui loobume Jumala Sõnast?
Mul oli pool aastat tagasi Helsingis üks töö, mille käigus nägin,
et inimesed otsivad, mis on see tõde? Tõdesid tundub olevat tuhandeid.
Ise vali, mida uskuda tahad!
Aina rohkem kirikuõpetajaid pealinna piirkonnas on naised.
Ja palju on võideldud selle küsimuse üle,
kas naine ikka võib olla kirikuõpetaja ja kuulutada Jumala Sõna?
Lisaks sellele on peetud samasooliste laulatusi
ja nendega kaasnevate asjade heakskiitmised.
Need kõik on pealinna piirkonnas jõudsalt levinud.
Kuidas sa kommenteriksid neid asju ja seda voolu,
mida sa konkreetselt oma silmade ees näed?
Ma näen, et kahe viimase teema puhul
on asja tuum selles, mida Piibel nende kohta ütleb?
Just see, kuidas loetakse ja tõlgendatakse Piiblit
ning selle pühi tekste.
Piiblis on selgelt mõned kirjakohad, mis räägivad naiskirikuõpetajatest.
Minu arusaamise järgi on see vaid ühtmoodi tõlgendatav
ega anna tänapäeval võimalust seda teistmoodi tõlgendada.
Sama puudutab ka homoseksuaalseid tegusid.
Nii Vana kui Uue Testamendi sõnum on vägagi negatiivne.
Selle põhjal võiks öelda,
et kui nende teemade üle tekkib ikka veel vaidlusi,
tasuks Piibel välja võtta ja vaadata, mis seal kirjas on.
Need, kes kaitsevad liberaale - just ristiusu seisukohalt liberaale,
ütlevad väga harva midagi nende piiblisalmide kohta,
mis suhtuvad negatiivselt homoseksuaalsetesse tegudesse.
Siinkohal on oluline rõhutada,
et lähtuma peab mitte inimesest, vaid tema tegudest.
Nii näiteks on see nõrk argument, kui öeldakse:
"Ma tunnen mitut homoseksuaali, kes kõik on toredad inimesed."
Selle põhjal ei saa veel heaks kiita homoseksuaalseid tegusid.
Need on Jumala Sõna vastased.
Vanas Testamendis on kirjakoht:
"Mees ärgu magagu mehega nii nagu naisega!"
See on Jumala silmis jäledus.
Kogu Roomlaste kirja 1. peatüki lõpp,
kus Paulus kommenteerib homoseksualismi,
ei anna kirikule võimalust õnnistada selliseid tegusid.
Ma ei usu, et Jumal selliste asjadega kaasa läheb.
Olen luteri kirikus üht asja tähele pannud.
Seal pole evangeliseerimine just esmatähtis tööviis.
Kuidas sa ise seda kommenteerid?
See võiks tõesti olla palju tähtsam.
Aga kirikul on vana hierarhia
ja mitmesaja aasta vanused traditsioonid katoliku kiriku ajast,
kui evangelismi ameteid veel polnud.
Evangeliseerimine on jäänud liiga palju
ärkamisliikumiste kontodele.
Rahva Piibliselts ja Rahvamisjon
teevad mõlemad kogudustega head tööd.
Nad annavad kohalikes kogudustes korraliku evangeelse tööpanuse,
aga see ei vabasta kohalikke kogudusi
vastutusest ja kohustusest teha pidevalt väljapoole suunatud töid.
Tänapäeva kirikutes on selle järgi karjuv vajadus.
See on ikkagi Jeesuse antud käsk. - On.
See on veel nn "hüvastijätu käsk" ja seetõttu ehk veel eriti tugev käsk.
Siin oleks leerikoolidel, kus noored käivad, palju ära teha.
Iga aasta käib leerikoolis umbes 80% noortest.
Seal on suur võimalus evangeliseerida.
Mitmetes kogudustes seda tehaksegi,
tuues esile sõnumi, et inimese päästeks on vaja Jeesust.
Noortel vanuses 15-20 eluaastat on väga raske periood.
Siin oleks hea, kui peale leerikooli saaks noored juhtida jätkukoolitusele,
et noorte usk tugevneks.
Jah.
Kiriku töös on tõesti palju seda,
mida saaks teha paremini ja tõhusamalt.
Minu soov oleks, et siin oleksid omadel kohtadel
palvetavad, valvavad, Piiblit kuulutavad ristitud töötegijad.
Nende puudus on ehk suuremgi veel kui miski muu.
Teil koguduses on õige positsioon selles suhtes,
et te teete koostööd ka vabakiriklike suundadega.
Te ei rõhuta enese üleolekut, vaid teil on koostöö ja ühised asjad.
Ma arvan, et see on ka mitmes teises koguduses nii,
et kuna read hõrenevad, siis tuleks jõud ühendada.
Meil on teatud ühiseid koosolekuid koos vabakogudustega.
Eks näis, kuidas asi edasi areneb.
Diakooniatöö on ka üks tööharu, kus käib koostöö.
On.
Nüüd aga palun sul öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele on pannud.
Minu sõnum siin intervjuus on sama,
mida ise aastakümneid pühapäeviti kuulutan -
Jeesusega koos on hea käia oma eluteed.
Ma ei rääkinud siinses vestluses oma rasketest haigusaastatest,
millest 5 aastat tagasi läbi läksin.
Siis nägin, et see rahu,
mille 70'ndate algul seoses usuletulekuga leidsin,
see ei kadunud kuhugi.
Jeesus on see sama eile, täna ja igavesti.
Ta kannab mu läbi igast eluraskusest.
Mu lemmik vaimulik laul ütleb:
"Keegi ei käi nii madalal, et Jeesust seal poleks."
Seda sõnumit olen kuulutanud kõigile kuulajatele teenistustel,
kus mul on olnud võimalik rääkida.
Ka selles saates toon selle sõnumi esile.
Jeesuses on meil ühine rist ja nimi,
oleme me siis vabakirikulised või kes iganes Soome Siionis.
Samas läheme me kõik taevasse, kus Jeesus on Issand.
Sinu puhul ütleksin, et kui kirik oleks sinusuguseid täis,
siis usun, et need eesmärgid, mis ka sinul on, saaksid hästi täidetud
ja armastuse sõnum võib edasi minna koos tõega,
nii et kõik võiks olla kindlad, et oleme minemas samasse taevasse.
Aitäh sulle ja ole sama tuline ka edaspidi seal Pohjanmaal,
kus sa kuulutad Jumala Sõna.
Aitäh julgustuse eest!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa