Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Olen Martti Ojares ja vieraanani on Jukka Sipilä. Tervetuloa. - Kiitos.
Olet ollut jo 17 vuotta kristillisen koulun rehtorina Järvenpäässä.
Et ole kuitenkaan siellä syntynyt. Missä olet syntynyt ja koulusi käynyt?
Lapsuuteni vietin Kalajoen Raution kylässä.
Syntymäpaikka lukee, että olen Oulussa syntynyt mutta tosiasiassa -
Kalajoella. Kalajoella kävin peruskoulun ja lukion. - Joo.
Millainen lapsuus sinulla oli?
Ymmärsin, että sinulla oli hyvin hengellinen koti.
Joo ihan kristitty koti. Meitä on isä, äiti ja 5 lasta.
Olimme aktiivisia seurakuntalaisia Rauhan Sanan liikkeessä -
aktiivisesti mukana. Siinä sain kasvaa. - Joo.
Se oli hyvä kasvuympäristö.
Milloin Rauhan Sana-liike perustettiin? Sehän on meren molemmin puolin.
Rauhan Sana-liike syntyi lestadio- laisuuden hajaannuksessa 1936.
Se on sitten asettunut juuri Pohjanlahden rannikolle, -
Tornionjokilaaksoon ja myös Ruotsin puolelle.
Ruotsin puolella on varmaan saman verran ihmisiä.
Järjestönä se ei ole kovin tiivis, löyhä organisaatio -
mutta tiiviisti ne ihmiset, jotka ovat aktiivisia kuuluvat liikkeeseen. - Joo.
Millä tavalla luonnehdit tätä liikettä, -
että katsoja voisi saada siitä jonkin kuvan?
Rauhan Sana on hyvin raamattu- keskeinen. Se on lähetysyhdistys.
Lähetys on luonteenomaisena piirteenä. Evankelioiva järjestö, -
joka keskittyy sananjulistukseen. Kovin paljon muuta toimintaa ei ole -
mutta tyypillistä on, että perhettä pidetään arvossa. - Aivan.
Halutaan pitää perheyhteyttä kunniassa.
Tästä tulemme tässä ohjelmassa vielä paljon keskustelemaan.
Vielä käymme lapsuuttasi tai nuoruutta lävitse.
Miten päädyit opettaja- korkeakouluun Ouluun.
Joskus ajattelin, että minusta voisi tulla liikunnanopettaja.
Kuitenkin aloin suuntautua teknisesti. Koin johdatusta tilanteessa, -
kun olin armeijassa ja hain opettaja- koulutukseen ilman, että erityisesti -
valmistauduin. Pääsin sisään ja oikeastaan muut ovet sulkeutuivat.
Kyllä silloin koin, että Jumala haluaa johdattaa toimimaan ihmisten kanssa.
Opettajan koulutushan oli siihen ihan hyvä.
Minkä ikäinen olit, kun menit naimisiin? - 26.
Aivan. Olit silloin jo opettajatehtä- vissä? - Olin vuoden ollut opettajana.
Oulun lähellä Tyrnävällä. Oulussa asuttiin. - Joo.
Se kohta, kun elämässäsi mietit, -
kun ensimmäiset 2 lasta tulivat perheellesi -
niin siinä sinulle avautui tehtävästäsi jotain hyvin merkittävää.
Käytkö sitä vähän läpi?
Se oli mielenkiintoinen, hyvin arkipäiväinen kokemus.
En ollut vielä täyttänyt ihan 29 v. Meillä tosiaan on 2 lasta.
Nuorempi lapsi tuli kotiin synnytyssairaalasta.
Muutama päivä sen jälkeen ensimmäistä kertaa vaimo lähti -
yksin kauppaan ja jäin kahden lapsen kanssa.
Pidin nuorempaa sylissäni ja olin ulko-ovella pienellä rivitalon pihalla.
Vanhempi tyttö juoksi leikkikentälle. Yhtäkkiä mieleen tuli ajatus, -
että tärkein tehtäväni on huolehtia näistä kahdesta lapsesta.
Vähän aikaisemmin olin ajatellut, että olen muutaman vuoden opettajana -
ja onkohan tämä minun elämän ura, tärkein asia?
Siinä hetkessä yhtäkkiä koin, että nyt uskallan sanoa sen, -
että Jumala puhui minulle.
Tekemisen lähtökohta täytyy olla, että huolehdin seuraavasta sukupolvesta.
Siinä tapahtui jotain todella merkittävää, -
jota sielunvihollinen on tässä yhteiskunnassa -
voimalla yrittänyt rikkoa. Käymme tätä asiaa läpi.
Nyt kun olet kristillisen koulun rehtori niin tämä muutos, että olet siinä -
missä olet, ollut jo 17 v. Se lähti tavallaan tästä ajatuksesta, -
että lapset ja seuraava sukupolvi. - Kyllä.
Olin opettajana kunnallisissa kouluissa yhteensä 10 v.
Koin, että se on ihan merkityksellistä.
Jotenkin koin kuitenkin vähän vieraana ajattelun, -
mikä oli tullut normaaliksi ajatteluksi lapselle.
Yksi esimerkki oli sellainen, että opetin uskontoa.
Opetin hyvin mielelläni, edelleenkin opetan.
Kävin läpi Vanhan Testamentin kertomuksia.
Merkittävä osa oppilaista suhtautui jotenkin erikoisesti tilanteeseen.
Ajattelin, että mistä tämä johtuu?
Otin seuraavalla kerralla kuvia Israelista, diakuvia, -
joita minulla oli -niitä ei nykyään enää näytetä- mutta oli diakuvia Israelista.
Kerroin, että ollaan Jeesuksen puutarhahaudalla.
Kerroin muitakin kohtia Israelista. Oppilaat havahtuivat, -
että onko ne ihan tosia. Onko todella tapahtunut nämä asiat.
Tässä havahduin asiaan, että oppilaiden mielessä nämä olivat -
kuin "Kalevala juttuja" tai suuria kertomuksia.
Se, että Kristinuskon tapahtumat ovat tosia ja paikkansa pitäviä.
On ympäristö missä ne ovat aidosti tapahtuneet. Se oli heiltä hämärtynyt.
Mitä ajattelit, kun mietit tätä kysymystä, että miksi näin on käynyt?
Mitä yhteiskunnassa, kodeissa mahdollisesti on tapahtunut?
Mitä tuli mieleesi? - Ajattelin, että mikä on se syvä virta -
mistä tämä kumpuaa? Tulin siihen tulokseen, että Kristinuskoa -
on alettu pitää enemmän kulttuurisena ilmiönä kuin totuuspohjana.
Sitten se ajatus hiljalleen siirtyy seuraavalle sukupolvelle, -
vaikka sitä ei tehtäisi aina tietoisestikaan niin ajattelu siirtyy.
Jumalan Sana on unohdettu ja se luominen Isän rooli ja kun ajattelit, -
että olet isä lapsille niin aloit tätä miettimään myöskin.
Kyllä. Raamatussa sanotaan, että Jumala on Luoja.
Jeesuksen kautta kaikki on saanut syntynsä.
Sitten jos unohdamme tämän asian niin on luontevaa, -
että aletaan etsiä sellaista totuutta tai maailmankuvaa, -
jossa Jumalalla ei ole roolia. On hyvä lapsenkin ymmärtää, -
että on 2 lähtökohtaa, jotka johtavat eri johtopäätöksiin.
On hyvä tuntea kummatkin mutta kumpi kertoo meille totuuden?
Itselleni kristittynä on selvää, että Jumala on minut luonut.
Se antaa identiteetille aivan toisen pohjan kuin että olisin -
sattumanvaraisesti syntynyt ja kehityksen tulos.
Onko muuta arvoa kuin materiaalisena olentona tai -
jos on yhteiskunnallisesti hyödyllinen, niin on arvoa, jos ei niin olen arvoton.
Aivan. Kerroit, että nuoruudessasi ja koulu-aikana -
oli aika vähän medioita ja välineitä mistä ihmiset saivat informaatiota, -
olivat varsin suppeat mutta miten on tänä päivänä?
Tämä ajattelu ja tilanne on muuttunut.
Lapset kasvavat ympäristössä, jossa hyvä ja paha on käden ulottuvilla -
joka hetki. Silloin vielä 35 v. sitten oli radio ja -
muutama TV-kanava ja kirjasto, josta ammennettiin tieto.
Aikuiset ja kasvattajat aika tarkkaan tiesivät mitä on tarjolla.
Jos on jossakin hyvää niin mistä se tulee, jos kielteistä ja pahaa -
niin tiedettiin senkin lähde. Nyt on kaikki tarjolla.
Lasten täytyy osata valita ja suhtautua siihen informaatioon paljon -
varhaisemmin ja oikealla tavalla. He tarvitsevat enemmän tukea, -
ohjausta ja vanhemmuutta kuin koskaan aikaisemmin. - Kyllä.
Kun lapselle tulee monenlaisia asioita, niin hän joutuu etsimään -
sitä omaa paikkaansa, totuutta.
On riski, jos sanotaan että ei ole totuutta, -
niin lapsen oma identiteetti joutuu huojuvaksi.
Hän ei oikein itse tiedä, että kuka hän on, -
mistä hän tulee ja mihin hän on menossa? Se on ahdistava kokemus.
Ajattelen näin, että yksi suuri tekijä, joka johtaa ahdistukseen -
ja merkityksellisyyden katoamiseen elämästä on se, että emme tiedä, -
että Jumala on kutsunut meidät elä- mään hänen perheväkensä jäseniksi -
ja kirkkautensa kiitokseksi, mikä on valtava kutsu.
Maailman henki, joka on vahvasti nuorten ja lasten ympärillä, -
kun on kännykät ja tietolähteet 4-vuotiaasta asti.
Tietotulva on suuri ja kaveriporukka saattaa houkutella valitsemaan väärin.
Kyllä, voidaan ajatella, että mikä ympäristössämme -
on se ajattelutapa, mitä pidetään normaalina.
Senhän luonnostaan mielellämme omaksumme. - Joo.
Jos ei ole itsellä selkeää kiintopis- tettä, perustaa, johon turvaudumme.
Raamatussa sanotaan, että sen tähden te eksytte, -
että ette tunne kirjoituksia. - Aivan.
Jos ei ole kiintopiste siellä niin olemme kyllä kaikkien vietävissä.
Nythän nähdään, että maailmalla on sellaisia ilmiöitä tällä hetkellä.
Kaikenlaisia aatteita, jotka yllättävän voimakkaasti -
esiintyvät yhteiskunnassamme. Tulevat lähellekin.
Kun ei tunnisteta sen johtuvan siitä, että ei ole kiintopistettä -
niin tällaiset saavat vallan ihmisissä. - Kyllä.
Miten ajattelet tänä päivänä, kun tapaat kollegoita, -
jotka ovat tavallisissa, ei kristillisissä kouluissa.
Miten he jaksavat ja millaisia ongelmia siellä arkipäivässä on, -
kun kaikki mitä äskenkin puhuttiin villitsee ja hajottaa nuoria.
Kyllähän koulun toimintaympäristö on muuttunut yhä haastavammaksi.
Opettajatkin kokevat, että työ on erittäin haastavaa ja vaikeaa.
Nyt yritetään ja onkin paljon hyviä asioita, joita koulumaailmaan -
tuodaan ja tulee. Mietin sitä, että kestääkö perustus. - Niin.
Jos kasvatuksella ja tekemisellä ei ole yhteistä arvoperustusta...
Ainakin Jumalan Sanan mukaan se näyttäisi aika epätodennäköiseltä, -
että sellainen perustus kestää. - Kyllä, luontainen reaktio ihmisellä on, -
esimerkiksi jos ajattelen opettajaa, että hän opettaa sen matematiikan, -
oppiaineen, liikunnan tai historian mutta kun Jumala meitä kutsuu.
Tehtävämme on kasvattaa seuraava sukupolvi.
Ensisijaisesti opetamme lasta eikä oppiainetta.
Tämä on kristillisen koulun pedagogiikan ydin.
Kohtaamme lapsen, seuraavan sukupolven ja nuoren ihmisenä.
Keskitymme lapsen ja nuoren kasvat- tamiseen, ei niinkään oppiaineeseen.
Toki ei saa laiminlyödä oppisisältöjä.
Kun kohtaaminen ja kasvatussuhde on kunnossa niin myös oppiminen -
on helpompaa. - Aivan. Onko koulunne yhteydessä myös esikoulu -
tai lastentarha? - Järvenpäässä meillä on päiväkoti "Petra" -
ja siellä on esiopetusryhmä.
Lähdette jostakin... - 3-vuotiaasta lähtien. Se on ihan hyvä ikä, -
että 3-vuotiaasta ylöspäin voi olla päiväkodissa.
Toki voi olla pidempääkin kotona jos on edellytyksiä hoitaa.
Onko mielestäsi niin, että vanhemmat hoitavat 3-vuoteen -
mutta että lapsi saa perustan hyvin nuorena.
Mitä nuorempana sen parempi.
Kyllä, koska maailmankuvan muodostuminen lähtee liikkeelle -
jo ihan ihmisen perus- kokemuksista hyvin varhain.
Voi sanoa, että 12-vuotiaalla on muodostunut maailmankuvan -
perusolettamukset sellaisiksi, että ne eivät kovin helposti muutu. - Aivan.
Täytyy tapahtua merkittäviä asioita elämässä, -
että perusajatuksia esimerkiksi suhdetta Jumalaan -
tai omaksumiaan arvoja lähtisi muuttamaan.
Koit, että keskeinen tehtäväsi on huolehtia seuraavasta sukupolvesta -
omasta perheestä mutta opettajana ja rehtorina myös näet, että -
se on sinun ja kollegoittesi tehtävä myös koulumaailmassa.
Kun näitä kristillisiä kouluja, en muista kuinka paljon on mutta -
joitakin kymmeniä Suomessa. Aika pieni osa. Millä tavalla näet, -
että nämä asiat, arvoperusteet tulevat koulumaailmassa perustaksi lapselle?
Kyllähän kristillisiä kouluja on tällä hetkellä 16.
Pari, kolme toimii kotikouluna.
Osa saa valtion osuuden. Nyt juuri Rovaniemi sai uutena kouluna -
luvan aloittaa tai sai perusopetus luvan, jolloin saa rahoitusta valtiolta.
Kyllä. - Mutta palaan siihen arvoasiaan.
Arvoista on puhuttu 90-luvulta lähtien perusopetuksessa.
Se tuli juuri siinä vaiheessa, kun ensimmäinen kristillinen koulu -
haki perusopetuslupaa. Tehtiin hyvä arvotyöskentely.
Se ajattelu lähti siirtymään muihinkin kouluihin.
On hyvä, että toiminnalla on perusarvot, jonka mukaan toimitaan.
Mutta tämä arvokysymyshän ei ole kovin helppo.
Sitten voidaan määritellä arvoja mutta ovatko ne meidän käyttöarvoja?
Siinä onkin iso kysymys. Kyllä ajattelisin, -
että kouluissa puhutaan ihmisarvoista tällaisesta jonkin verran.
Mutta se, että mihin ne perustuvat?
Ovatko ne ihmisten keskinäisiä sopimuksia vai tulevatko ne muualta?
Näin syvälle ei mielellään mennä. - Tullaan siihen, -
että onko Jumalan Sana, Raamattu totta, onko Jeesus todellinen -
ja iankaikkisuus, se mitä Jumalan Sana sanoo?
Nämä ovat niitä makrotason perustuksia.
Kyllä, ihmisarvoa perustellaan usein YK:n ihmisoikeussopimuksella -
ja tällaisilla asioilla. Jos joku sanoo, etteivät ne koske minua -
niin kuinka sitten? - YK:ssa ovat kaikki maailman uskonnot edustettuina.
Mikä on se pohja sitten?
Lainsäädäntö on myös se arvoperusta mihin usein vedotaan.
Mennään tähän millaista hedelmää kristillinen koulu tuottaa?
Yhteen esimerkkiin, jonka kerroit.
9-luokkalaiset tekivät sen ja olivat saaneet sydämelleen. Käytkö sen läpi.
Se kuvastaa hedelmää mitä parhaim- millaan kristillinen koulu voi tuottaa.
Muutama vuosi sitten meillä oli yksi ikäluokka.
Heille tuli sellainen ajatus jo varhain. En muista oliko se 7-luokan alussa, -
että haluamme tehdä luokka- retken, jolla on merkitystä.
Yhdessä vaiheessa kohde oli Pohjois-Korea mutta sinne he eivät -
koskaan lähteneet. Sitten järjestyi tilanne, että lähetyslaiva Logos -
oli Japanissa. Järjestyi niin, että Logos-laiva otti oppilaat vastaan.
Oli suhteellisen pitkä aika, muistaakseni yksi lukuvuosi -
valmistautua siihen. Se, että heillä oli näin suuri unelma -
ja tekemisessä oli merkitys, se motivoi oppilaita opiskelemaan, -
tekemään yhdessä projektityötä, hankkimaan varoja -
ja opiskelemaan myös uskonasioita, koska he menivät Japaniin -
kohtaamaan toisessa kulttuurissa olevia ihmisiä vieraalla kielellä.
Se prosessi nosti kaikkien oppilaiden osaamista.
Ei pelkästään sitä osaamista, jota tarvittiin siellä -
vaan heidän kielenopintotasonsa ja opiskelumotivaatio nousi.
Ensin ajateltiin, että onko tämä suuruudenhullutta -
mutta nyt osa heistä on kirjoittanut ylioppilaaksi.
Näen, että he ovat hienoja nuoria.
He ovat vastuun kantajia monessa yhteisössä missä elävät.
Missä määrin pystyt seuraamaan ihmisten jatko-opiskeluja ja elämää?
Onko mielessä joitakin yksilöitä, jotka -
ovat hienosti löytäneet paikkansa yhteiskunnassa.
Kyllä mielelläni seuraan ja saan terveisiä vaikka Facebookissa.
Pidän jollakin tavalla yhteyttä vanhoihin oppilaisiin.
On myös seuranta, että hyvin vapaa- ehtoisesti oppilaat kertovat -
mikä on heidän jatkokoulutuspaikka.
Joo onko kristillisten-koulujen rehtoreilla vuosittaisia tapaamisia?
On. Pyrimme vähintään 2 kertaa vuo- dessa rehtorien kesken tapaamaan.
Monesti tapaamme kolmekin kertaa.
Sitten on kuukausittain videoneuvotteluyhteys.
Millä tavalla nykyään kouluhallitus ja valtio-koneisto -
suhtautuu uusien synnyttämiseen?
Tänä vuonna yksi uusi koulu sai luvan.
Rovaniemi ja 2 koulua sai pysyvän opetusluvan.
Tänä vuonna oli parempi tilanne kuin aikoihin.
Perusopetusluvan saaminen on todella vaikeaa.
Miksi se on vaikeaa vaikka on kuitenkin empiirisiä havaintoja -
siitä mitä hedelmää koulut ovat synnyttäneet?
Suomen peruskoulu on erittäin kovassa maineessa.
Uskoisin, että hallinnossa ei haluta horjuttaa -
yhtenäisen perusopetuksen asemaa.
Toiseksi pyritään varmistamaan perusopetuksen tasalaatuisuus.
Yksityiset koulut ovat vähän heikommin hallittavissa -
mutta kyllä näen, että on lähinnä pelko, että -
yhtenäinen perusopetus vaarantuu, jos annetaan yksityisille lupia.
Montako koulua Suomessa kaiken- kaikkiaan on? Onhan niitä satoja.
On jos yksi ikäluokka on 60.000 ja perusopetuksen piirissä -
on 550.000 lasta ja koulujen keskikoko, paljonkohan se olisi.
On niitä kuitenkin 2.500 ainakin. - On tämä promillen luokkaa -
siitä määrästä mitä on kouluja. Ei se huoli pitäisi olla.
Varsinkin jos pystytään toteamaan miten he ovat pärjänneet -
seuraavassa tasossa, ylioppilas- kirjoituksissa ja muussa.
Onko sittenkin ehkä pieni pelko siitä, -
että Suomen ajan ajattelu siitä, mitkä ovat tasa-arvoasiat ja muut -
että jollakin tavalla halutaan kiinnittäytyä niihin.
Joo ja sitten on myös ymmärrettävä valtapoliittinen kysymys.
Kunnallisessa koulujärjestelmässä -
jotkut kuntapoliitikot pääsevät päättämään kouluasioista.
Itsenäiset yksiköt ovat tavallaan vallankäytön ulkopuolella.
Myöskin raha, kun veronmaksajien rahoilla toimitaan -
niin valtio- ja kuntakoneisto sitten päättää niistä. - Kyllä.
Onko jotain sellaista mitä haluaisit nostaa esiin tehtävästäsi -
tai elämästäsi mitä haluaisit vielä kertoa katsojillemme.
Se perusajatus, että jokaisen sukupolven tärkein tehtävä -
on kasvattaa seuraava sukupolvi. Olen huolissani siitä, -
että seurakunnissa ei ymmärretä tämän asian merkitystä juuri nyt.
Kasvatusympäristö on muuttunut digitalisaation myötä.
Lapset ovat seura- kunnissa pari tuntia viikossa.
Sen kasvatuksen ja ohjauksen piirissä.
Se on aika marginaalinen aika.
Onko käymässä niin, että seurakuntien rooli ihmisten elämässä -
on menossa marginaaliin. Kristilliset päiväkodit ja koulut -
antaisivat mahdollisuuden olla ihmisten arjessa ja ytimessä.
Minusta tähän pitäisi tarttua. Ei tarvitse keksimällä keksiä ohjelmaa, -
joka olisi houkutteleva, että ihmiset tulisivat vaan arkipäivän juttua -
mihin kaikkien kuuluu tulla. - Lapset nuoresta lähtien juurrutetaan -
kestäviin arvoihin, jotka antavat heille voimaa jokaiseen päivään.
Se on vanhempien oikeus ja velvollisuus.
Minusta tämä pitää ottaa huomioon.
Voi meitä, jos annamme seuraavan sukupolven kasvaa harhaan.
Tämä on hyvin tärkeä viesti tässäkin ohjelmassa.
Nyt Jukka pyydän, että katsojillemme sanot sen -
minkä Pyhä Henki sanottavaksesi antaa. Ole hyvä.
Jumala on kutsunut meidät jokaisen, omaan perheväkeensä.
Se on suuri kutsu. Kenenkään meistä ei kuulu olla yksin eikä ilman Jumalaa.
Hän on meidän kaikkien Isä.
Paljon on yksinäisyyttä, paljon on isättömyyttä.
Jumala haluaa olla meidän kaikkien rakastava taivaallinen Isä.
Hän haluaa, että meidän sukupolvi kertoo sen myös seuraavalle.
Omalla elämällään osoittaa, että meillä on -
rakastava taivaallinen Isä. Tämä on meidän yhteinen kutsu ja tehtävä.
Kutsun sinua ottamaan tämän oman identiteetin ytimeksi, -
että sinulla on Isä ja hän haluaa sinulle hyvää.
Hän haluaa, että kerrot sen myös seuraavalle sukupolvelle.
Kiitos Jukka. Luulen, että juuri tämä mitä ohjelmassa on tullut, -
että lapsuudesta lähtien saisimme kuulla arvoperustan, -
johon voimme turvallisesti rakentaa kasvumme ja tulevaisuutemme.
Tähän saamme pyytää Herralta johdatusta ja viisautta.
Katsojat varmaan yhtyy siihen rukoukseen, että kristillisiä kouluja -
syntyisi hyvin paljon lisää. Ymmärrettäisiin se valtava merkitys -
mikä siihen sisältyy. Kiitos. - Kiitoksia.
Olet juuri katsonut Isännän Pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10077 -
tai voit lahjoittaa pankkitilille ruudussa näkyvällä viitenumerolla.
Kiitos.
Tekstitys: Mauri Porkola