ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mina olen Martti Ojares ja mu külaliseks on Jukka Sipilä!
Tere tulemast! - Tänan!
Oled juba 17 aastat olnud kristliku kooli direktor Järvenpääl.
Aga sa pole sealt pärit. Kus sa sündisid ja koolis käisid?
Mu lapsepõlv möödus Kalajoel, Rautio külas.
Ametlikult on mu sünnikohaks Oulu, aga tegelikult sündisin ma Kalajoel.
Kalajoel käisin ka põhikoolis ja gümnaasiumis.
- Milline lapsepõlv sul oli? Saan aru, et teil oli kristlik kodu.
Jah, täiesti kristlik kodu.
Meid on isa-ema ja 5 last.
Olime aktiivsed koguduse liikmed.
Lõime isegi väga aktiivselt kaasa ja selles õhkkonnas ma kasvasingi.
See oli mulle hea kasvukeskkond.
"Rauhan Sana" (Rahu Sõna) liikumine loodi mere mõlemal kaldal.
"Rahu Sõna" tekkis 1936. a. Lestadiuse ajal.
See liikumine ongi peamiselt Botnia lahe ääres ja Tornio jõe orus.
Ja ka Rootsi poolel. - Jah.
Rootsi poolel on pea sama hulk inimesi.
Nad pole seal organisatsioonina ehk nii konkreetsed,
kuivõrd pigem avatumad.
Kuid sinna kuulub palju aktiivseid liikmeid.
Iseloomusta lühidalt seda liikumist, et vaataja saaks mingigi ettekujutuse.
"Rahu Sõna" on väga Piibli keskne.
See on misjoniühing.
Misjon on selle ühingu üks võtmesõna.
See on evangeliseeriv organisatsioon,
mis keskendub Jumala Sõna kuulutamisele.
Muid tegevusi seal väga palju pole,
aga tüüpiline on see, et peret väärtustatakse.
Austatakse pereväärtusi.
Sellest teemaderingist saame selles saates veel rääkida.
Uurime veel su lapse- ja nooruspõlve kohta.
Kuidas sa Oulu kõrgkooli õpetajaks õppima sattusid?
Mõtlesin kord, et minust võiks saada kehalise kasvatuse õpetaja.
Hakkasin selleks ka tehniliselt valmistuma.
Kuid olles sõjaväes kogesin Jumala juhtimist,
nii et kandideerisin pedagoogilisele erialale,
ilma, et oleksin teinud mingeidki ettevalmistusi.
Ma saingi sisse.
Teised uksed läksid aga kinni.
Siis kogesingi, et Jumal tahab mind kasutada
inimestega tegelemisel.
Õpetaja koolitus oli selleks väga hea koolitus.
Kui vana sa olid, kui abiellusid?
26-aastane.
Töötasid siis juba õpetajana? - Jah.
Olin juba 1 aasta Oulu lähedal Tyrnäväl õpetaja olnud
ja me elasime Oulus.
Kui su perre sündis 2 last,
muutus ka su õpetajakutse tähendus palju suuremaks.
Räägi sellest.
See oli väga huvitav ja samas argine kogemus.
Hakkasin saama 29-aastaseks.
Meil on 2 last.
Tulime noorema lapsega sünnitusmajast koju
ja mõni päev peale seda läks mu naine üksi poodi,
nii et ma jäin kahe lapsega üksi koju.
Hoidsin väiksemat süles, viibides me ridaelamu õue peal
Vanem tüdruk jooksis mänguväljakule.
Korraga tabas mind mõte,
et mu tähtsaim ülesanne on hoolitseda nende kahe lapse eest.
Olin natuke varem mõelnud, et olen mõnda aega õpetaja,
aga kas see on ka mu elu töö? Kas see on mu elu tähtsaim asi?
Kuniks kogesin korraga
ja ma julgen selle siin välja öelda, et Jumal kõnetas mind,
öeldes, et mu tegemiste lähtekoht on hoolitseda järeltulevate põlvede eest.
Siis juhtus midagi tähendusrikast,
mida hingevaenlane on püüdnud siin ühiskonnas ära rikkuda.
Uurime seda asja nüüd, kui oled kristliku kooli direktor.
Oled olnud selles ametis 17 aastat
ja kõik see sai alguse mõttest "Lapsed ja järgnev sugupõlv."
Jah. Ma olin 10 aastat tavakooli õpetaja.
Kogesin, et see on väga oluline.
Samas oli minu jaoks pisut kummaline üks mõtteviis,
mis laste jaoks oli igati normaalne.
Näiteks õpetasin koolis usuõpetust.
Õpetasin hea meelega ja õpetan nüüdki.
Rääkisin Vana Testamendi lugusid.
Suur osa õpilastest suhtus sellesse kuidagi eriliselt.
Mõtlesin, et millest see tuleb?
Järgmisel korral võtsin kaasa diapositiive Iisraelist.
Mul olid need olemas. Tänapäeval neid enam ei näidata.
Mul olid diapositiivid Iisraelist.
Rääkisin siis, kus aias on Jeesuse haud.
Rääkisin ka teistest asjadest Iisraeli teemadel.
Õpilased küsisid imestunult: "Kas see kõik on tõsi?
Kas need asjad on tõesti juhtunud?"
Nägin, et õpilased teadsid küll Kalevala lugusid ja muid jutustusi,
aga, et ristiusu sündmused tõesed on ja paika peavad paika
ning et on keskkond, kus need toimusid,
see oli neile üllatuseks.
Mis sa arvad, miks nii on läinud
ja mis on ühiskonnas ja kodudes toimunud?
Mis mõtteid see sinus tekitas?
Mõtlesin, et mis on see sügav vool, mis seda esile toob?
Tekkis mõte,
et kristlust on hakatud pidama pigem kultuuri ilminguks
kui tõe põhjaks.
Nii kandub see mõtteviis ka edasi järgmisele sugupõlvelegi.
Isegi, et seda ei tehta teadlikult, kandub see mõtteviis siiski edasi.
Jumala Sõna ja ka Isa roll loomistöös on unustatud.
Sest mõeldes, et oled neile lastele isa eest,
mõtlesid ju ka selle peale?
Jah.
Piiblis öeldakse, et Jumal on Looja. Kõik on tekkinud Jeesuse kaudu.
Kui me selle asjaolu unustame,
on loomulik, et hakatakse otsima sellist tõde
ja sellist maailmapilti, kus Jumalal pole mingit rolli.
Tark laps saab aru, et on kaks mõtteviisi ja lähtekohta,
mis viivad erinevate järeldusteni.
Hea oleks teada mõlemaid, aga kumb neist on tõde?
Mulle kui kristlasele on selge, et Jumal on mind loonud.
See annab mu identiteedile täitsa teise aluse,
kui see, et oleme sündinud juhuslikult ja oleme arengu tulemus.
Kas mul on ka muu väärtus peale selle,
et ma olen materiaalne olend?
Kas minust on ka ühiskonnas kasu? Kui ei, siis olen ju väärtusetu.
Sa rääkisid mulle, et su nooruses ja kooliajal
oli vähem meediat ja vahendeid, kust inimesed infot said. Infot nappis.
Kuidas aga praegu on?
Mõttemallid ja olukorrad on muutunud.
Lapsed kasvavad olukorras,
kus kõik hea ja halb on iga kell käeulatuses.
Veel umbes 35 aastat tagasi olid raadio, mõni TV-kanal
ja raamatukogu.
Neist ammutati teavet.
Täiskasvanud ja kasvatajad teadsid väga täpselt, mida pakutakse.
Kui kuskilt midagi head tuli, siis teati, kust see tuleb.
Kui midagi halba ja negatiivset tuli, teati ka selle allikat.
Aga nüüd on kõik kättesaadav
ja lapsed peavad oskama suhtuda ja valida selle infotulva sees
palju varem ja õigel viisil.
Nad vajavad rohkem tuge ja juhtimist, kui kunagi varem.
Kui laps saab mitmesuguseid asju,
hakkab ta elus oma kohta ja tõde otsima.
Kui öeldakse, et tõde pole olemas,
on risk, et laste identiteet lööb kõikuma.
Ta ei tea enam, kes ta on, kust ta tuleb ja kuhu ta läheb.
See on kurb kogemus.
Usun, et on üks suur tegur, mis viib ahastuse- ja tähtsusetuseni.
See, et me ei tea,
et Jumal on kutsunud meid elama Ta pereliikmena Tema peres
ja Ta kirkuse tänuks. See on suur kutse.
Selle maailma vaim on nii tugevalt noorte ja laste ümber.
Neil kõigil on oma mobiilid
ja igausgu teabeallikad juba alates 4-eluaastast.
Infotulv on nii suur
ja lisaks veel sõbrad, kes ahvatlevad valima valesid asju.
Jah. Võime mõelda ka sellele, milline on meid ümbritsev mõtteviis?
Mida peetakse normaalseks?
Sest me võtame selle loomulikult omaks,
kui meil endal pole selget pidepunkti
või selget aluspõhja, mis meid kaitseks.
Piibel ütleb: "Te eksite, sest te ei tunne Jumala Sõna."
Kui me pidepunkt pole seal, oleme kõigi poolt lükata-tõugata.
Näeme taolisi ilminguid maailmas just praegu.
Mitmesugused põhimõtted tulevad me ühiskonnas jõudsalt esile.
Kui me ei tunnista,
et see tuleneb sellest, et meil pole pidepunkti,
võtavad need asjad inimeste üle võimuse.
Mis sa arvad oma kolleegidest,
kes töötavad praegu tavakoolides ja mitte kristlikes koolides?
Kuidas nad suudavad
ja mis probleemid on nende argipäevas,
kui need probleemid, millest just rääkisime,
kammitsevad noori?
Koolide toimimine on aastate jooksul muutunud rohkem väljakutsuvamaks.
Ka õpetaja kogeb, et see töö on eriti väljakutsuv ja raske
Muidugi proovitakse tuua ka esile häid asju,
aga ma mõtlen, kas see põhialus peab ikka vastu?
Kui kasvatusel ja õpetusel puudub ühine väärtuste aluspõhi,
siis see on halb.
Jumala Sõna valguses näeme,
et see on ebatõenäone, et see aluspõhi vastu peaks.
Kui vaadata õpetajat, siis ta õpetab matemaatikat, kehalist kasvatust,
ajalugu või mistahes õppeainet.
Jumal aga kutsub meid tegelikult kasvatama järgmist sugupõlve.
See on me ülesanne.
Eelkõige tuleb õpetatada last, mitte õppeainet.
See on kristliku kooli pedagoogika tuum,
et me tegeleme lapsega - järgmise sugupõlve noore inimesega.
Me keskendume nimelt lapse kasvatamisele,
mitte õppeainetele.
Muidugi ei saa ka õppeainetest mööda minna.
Kuid kui kasvatussuhe on paigas, on ka ainete õppimine kergem.
Kas teie koolis on ka eelkool ja lasteaed?
Jah.
Meil Järvenpääl on lasteaed "Petra" ja seal on ka eelkooli rühm.
Mu meelest on 3-aastane juba väga hea vanus,
et selline võiks olla lasteaias.
Muidugi võib ka pikemalt kodus olla, kui selleks on head võimalused.
Mu meelest võivad ka vanemad hoida oma 3-aastast last,
aga laps peab selle põhja juba üsna noorelt kätte saama.
Mida nooremalt, seda parem.
Just.
Inimese maailmapildi loomine algab inimese põhikogemustest
ja väga varakult.
Võib öelda, et 12-aastasel on moodustunud maailmapildi põhiosad
sellisteks, et need enam nii kergesti ei muutu.
Peaks juhtuma ikka midagi väga suurt,
et need põhiasjad nagu suhe Jumalaga
või omandatud väärtused, hakkaksid muutuma.
Sa kogesid, et su oma ülesanne
on hoolitseda järgneva sugupõlve eest omas peres.
Aga õpetaja ja direktorina näed,
et see on sinu ja su kolleegide ülesanne
ka koolisüsteemis.
Ma ei mäleta, kui palju neid kristlikke koole on.
Neid on Soomes vist kümneid. Üsna väike osa.
Kuidas su pilgu läbi need väärtused lastele koolides külge jäävad?
Kristlikke koole on Soomes hetkel 16.
Paar-kolm tegutsevad kodukoolina.
Osa neist saavad ka riigilt raha.
Rovaniemi kool sai just uue koolina loa õpetada.
Ta sai põhiloa, millega ta saab ka riigilt rahastust.
Kuid tulles tagasi väärtuste juurde,
siis neist on põhihariduses räägitud juba alates 90-ndatest.
See tuli just sel ajal,
kui esimene kristlik kool taotles õpetusluba.
Seal tehti eriti hea väärtustetöö.
See mõtteviis kandus üle ka teistesse koolidesse.
Nähti, et see on hea,
et tegevusel on põhiväärtused, mille põhjal tegutsetakse.
Aga väärtuste teema polnud väga lihtne.
Väärtusi võib määratleda,
aga kas need on ka ehtsad väärtused?
Kas neid saab kasutada? See ongi tõsine küsimus.
Usun, et koolis räägitakse inimväärtustest ja sellisest
vaid mingil määral.
Aga millele need põhinevad?
Kas need põhinevad inimestevahelistele kokkulepetele?
Või tulevad need kuskilt mujalt?
Nii sügavale ei taheta laskuda.
Seatakse küsimärgi alla, kas Jumala Sõna, Piibel, on tõde?
Kas Jeesus on tõeline? Kas igavik on see, mida Jumal ütleb?
Need on nö makrotasemel alused.
Jah.
Inimväärtused põhinevad enamasti ÜRO Inimõiguste Konventsioonil jne.
Kui öelda, et need mind ei puuduta, siis kuidas?
ÜRO-s on kõik religioonid omadel alustel esindatud.
On mitmeid seaduandlikke väärtusi, millele tihti tuginetakse.
Kui minna kristliku kooli viljade juurde, siis sul on üks näide.
9. klassi õpilased tegid midagi, mida nad olid südamesse saanud.
Räägi sellest veidi, sest see kujutab just seda vilja,
mida kristlik kool võib toota.
Mõni aasta tagasi oli meil üks klass.
Neil tekkis selline mõte juba varem.
Ma ei mäleta, kas juba 7. klassi alguses...
"Tahame luua sellise klassi, millel oleks tähendus."
Mingil perioodil oli neil sihtkohaks Põhja-Korea,
aga sinna ei mindud.
Siis oli olukord, kus misjonilaev LOGOS oli Jaapanis.
Korraldati nii, et LOGOS võttis meie õpilased vastu.
See oli pikk aeg.
Mu mäletamist mööda tuli selleks terve aasta valmistuda.
See, et neil oli nii suur unistus ja nende tegevusel oli tähendus,
see motiveeris õpilasi õppima ja tegema koos projektitöid.
Ka hankima varusid.
Samuti õppima usuasju, sest nad läksid Jaapanisse -
kohtuma teisest kultuurist inimestega võõras keeles.
See protsess suurendas kõikide õpilaste osalust.
Ja mitte vaid seda osalust, mida koha peal vajati.
Keeleõppe tase tõusis. Õppe motivatsioon tõusis.
Algul mõtlesin, et tegu on mingi suurusehullustusega,
aga nüüd on osadest neist õpilastest saanud üliõpilased.
Ma näen, et nad on toredad noored.
Ja nad kannavad vastutust nendes kogukondades,
kus nad elavad.
Oled sa ka mingil määral jälginud nende edasist käekäiku?
Nagu nende õpinguid ja elu.
Meenub sulle mõni isik,
kes on kenasti leidnud oma koha siin ühiskonnas?
Ma ikka jälgin ja saan ka tervitusi.
Pean Facebookis oma vanade õpilastega sidet.
Õpilased jagavad siirast südamest oma edasisest elust ja õpingutest.
Kas teil, kristlike koolide direktoritel,
on ka iga-aastaseid kokkusaamisi?
On. Ma püüan ikka teiste direktoritega vähemalt 2 korda aastas kohtuda.
Vahel kohtume ka 3 korda.
Lisaks on meil iga kuu video-nõupidamine.
Kuidas suhtub koolide valitsus ja riigiaparaat praegu
uute koolide tekkesse?
Sel aastal sai üks kool Rovaniemis loa ja 2 kooli said alalise õpetamisloa,
ehk sel aastal oli olukord parem, kui varem.
Põhikooli õpetusloa saamine on raske.
Miks see on raske?
On ju tegelikke näiteid, mis vilju need koolid toodavad.
Soome põhikoolil on eriti hea maine.
Arvan, et koolivalitsuses ei taheta seda mainet kõigutada.
Samuti ei taheta kõigutada ühtse põhihariduse positsiooni.
Teiseks tahetakse kinnistada põhihariduse ühtlust.
Erakoolid on veidi nõrgemas positsioonis.
Aga ma näen, et on ka kartus,
et ühtne põhiharidus võib sattuda ohtu,
kui neid õpetamislube palju välja anda.
Kui palju koole üldse Soomes kokku on? Neid on vist sadu.
On. Kui vaadata, et üht vanuseklassi on meil 60 000
ja põhikooli ealisi on 550 000 last.
Koolide keskmine arv on umbes 2500.
No kristlikud koolid moodustavad sellest küll
kaduvväike osa,
aga muretsemiseks ei tohiks olla põhjust.
Ühtpidi tekkib muidugi küsimus,
kuidas õpilased edasises elus hakkama saavad?
Näiteks üliõpilastena ja muudel aladel.
Kas on väike kartus ka selle pärast,
et tänapäeva mõtteviis, võrdõiguslikkus ja muud sellised asjad
püüavad neisse kinnituda?
See on tõsine riigipoliitiline teema.
Valdade koolipoliitikas otsustavad vallapoliitikud kooliasjade üle.
Ja kui tegu on iseseisvate üksustega,
tõuseb esile ka teatud laadi võimu kasutamine.
Kui tegutsetakse maksumaksja rahaga,
siis riik ja vald otsustavad asjade üle.
Just.
Kas sooviksid veel oma elust või oma tööst
vaatajatele midagi rääkida?
No see peamine mõte on,
et iga sugupõlve tähtsaim ülesanne on kasvatada järgmist sugupõlve.
Olen mures selle pärast,
et kogudustes ei saada selle olulisusest veel aru.
Kasvatuse keskkond on muutunud seoses digitaliseerumisega.
Lapsed käivad koguduses vaid paar tundi nädalas,
olles siis selle kasvatuse ja juhtimise õhkkonnas.
See on üsna marginaalne aeg.
Nüüd on vist nii,
et koguduste roll inimeste elus on samuti marginaalne.
Kristlikud lasteaiad ja koolid võiksid olla inimeste argipäevas.
See on see, millest peaks kinni haarama.
Pole vaja leiutada programme, mis ahvatlevad, et inimesed tuleksid.
See peaks olema argipäeva teema, millest kõik võivad osa saada.
Lapsed juurutatakse noorest peale nendesse püsiväärtustesse,
mis annavad neile väge ja jõudu igasse päeva.
Jah. See on vanemate õigus ja kohustus.
Mu meelest tuleks sellele pöörata tähelepanu.
Muidu laseme järgneval sugupõlvel kasvada eksituses.
See on väga tähtis sõnum ka siin saates.
Aga nüüd palun sul öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele annab?
Jumal on kutsunud meid igat üht oma perekonda.
See on suur kutse.
Keegi meist ei pea olema üksi ja ilma Jumalata.
Ta on meie kõikide Isa.
Palju on üksildust ja isatust.
Jumal tahab olla meile kõigile kallis, armastav Taevane Isa.
Ta tahab, et me sugupõlv
räägiks sellest ka järgnevale sugupõlvele,
näidates oma eluga seda, et meil on armastav Taevane Isa.
See on meie ühine kutse ja ülesanne.
Kutsun sind üles võtma Teda oma identiteedi tuumaks,
et sul on Isa, kes soovib sulle head
ja et sa räägiksid sellest ka järgnevale sugupõlvele.
Aitäh Jukka! Usun, et just see, millest siin saates juttu oli,
et saaksime lapsepõlvest peale omandada need väärtused,
mida võiksime turvaliselt rakendada oma elus, kasvus ja tulevikus.
Selleks võime paluda Jumalalt juhtimist ja tarkust.
Ja ka vaatajad võivad ühineda selle palvega,
et kristlikke koole tekkiks suures mahus juurde
ja et mõistetaks selle asja suurt tähtsust.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa