Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Tällä kertaa vieraanani on Jussi Miettinen. Tervetuloa. - Kiitos.
Kerro Jussi missä päin Suomea sinä olet syntynyt ja pääasiassa asunut?
Olen syntynyt Suomen Turussa. Siellä lapsuuteni vietin ja -
kasvoin kunnes muutin ensinnäkin Ryttylään ja Ryttylästä Riihimäelle, -
jossa olemme jo runsas 10 v. vaimon ja perheen kanssa asuneet. - Joo.
Minkä kokoinen perhe teitä kotona oli? - Lapsuudenkotiko?
Niin. - Minulla oli 2 sisarusta, isä ja äiti. Sellainen aika perusperhe.
Perusarvot olivat hyvin suomalaiset.
Joo kyllä, ihan jouluna ja pääsiäisenä kirkossa.
Sellainen peruskunnioitus uskonasioitakin kohtaan.
Ehkä siskosi on monelle Kansan Raamattuseuran tuntijoille tuttu.
Kerrotko hänen sukunimensä. - Niin Kaskinen Anna-Mari.
Anna-Mari Kaskinen, säveltänyt valtavan paljon. - Tai sanoittanut.
Sanoittanut. - Lähinnä joo. - Lauluja, hyvin tuttu monelle.
Kasvoit tosiaan hyvin turvallisessa suomalaisessa perheessä.
Jotain tapahtui lähipiirissäsi, kun olit 18-19 ikäinen. Mitä silloin tapahtui?
Joo rippikoululeirin jälkeen menin mukaan seurakunnan toimintaan.
Siellä sain myöskin hyviä ystäviä.
Yksi sellainen kaveri, jonka kanssa olin samassa koulussakin.
Edellisenä iltana olimme Raamattu- piirissä Turussa Hämeenkadulla.
Raamattupiiristä en muista muuta kuin yhden lauseen minkä hän sanoi.
Se kuului: "Uskon, että mikään elämässä ei tapahdu sattumalta."
Tuli seuraava päivä, fillaroin kouluun, menin tunnille, tuli ruokatunti.
Menin pihalle siellä oli sellaista mitä ei koskaan aikaisemmin ollut ollut.
Siellä oli lippu puolitangossa.
Joku kysyi, että kuka on kuollut?
Vaikka se oli iso koulu, 600-700 oppilasta, niin jossain sydämessä -
tiesin vastauksen. En sanonut mitään, juoksin suoraan rehtorin kansliaan.
Kysyin: "Kuka on kuollut?" Rehtori kertoi ystäväni nimen -
ja lauseen: "Uskon, että mikään tässä elämässä ei tapahdu sattumalta."
Se soi mielessäni. Se oli minulle hyvin merkittävä vaihe -
monessakin mielessä. - Mitä tapahtui näin äkkiä -
nuorelle miehelle tai pojalle, että hän menehtyi?
Timo oli kaverin nimi. Hänellä oli synnynnäinen sydänvika.
Se ei näkynyt hänen elämässään. Hänellä oli reikä -
sydämessä. Ihan normaalisti eli mutta yhtenä päivänä sydän päätti päivänsä.
Joo. - Hän kuoli kesken koulupäivän.
Aivan. Sinä olit näin nuori, tunsit hänet hyvin -
ja tuoreesti nähnytkin niin se kosketti sinua syvästi.
Se kosketti syvästi ja mietin sitä kaiken kyyneleiden ja tuskan keskellä.
Ainoa lohtu minkä löysin oli se ajatus, että Timo taivaassa.
Aivan. - Se oli minullekin vähän sellainen piste, että mietin -
miten vakavasti otan nämä uskonasiat.
Siihen asti olin ollut kristitty viikonloppuisin.
Koulukavereille en kertonut mitään. - Aivan.
Se oli sellainen tilanne, muistan konkreettisesti.
Kaivoin oman rippiristin villapaidan alta villapaidan päälle.
Aivan. - Pidin ensimmäistä kertaa aamunavauksen koulussa.
Muistan vieläkin mitä sanoin. "Taivaan ovella ratkaisee vain yksi, -
juttu, oletko Jeesuksen tuttu." - Aivan.
Siitä sain rohkeutta. - Tuliko ajatus siinä, -
että voisit mennä opiskelemaan teologiaa?
Sellainen kutsu minulla on ihan pienestä pojasta asti ollut olemassa.
Vähän kummallinen asia.
Muistan joskus... en tiedä olinko 6 tai 7-vuotias.
Lauantaisaunan jälkeen fillaroin kotikatua alas.
Pojat olivat lössissä koossa ja keskus- telivat mitä kustakin tulee isona.
Samassa rapussa Pasi, joka asui 6. kerroksessa tuli ja sanoi: -
"Jussista tulee ainakin pappi." Ajattelin mistä ihmeestä Pasi tietää, -
kun en ole kenellekään kertonut. - Aivan.
Jotenkin kutsu on ollut olemassa. - Kyllä. Tämän ystäväsi -
kuolema määrätyllä tavalla ainakin osaltaan vaikutti siihen, että -
aloit monen ystäväsi kanssa suunnitella uutta tapahtumaa, jonka -
nimi on maata näkyvissä. - Joo kyllä.
Käytkö tätä vähän läpi mitä tapahtui?
Siinä sitten Timon sisko ja lähiystäviä.
Lähdettiin ensin tekemään pientä muistotapahtumaa.
Itse asiassa minun ylioppilasjuhlissani -
siskoni keksi sille tapahtumalle nimenkin. "Maata näkyvissä."
Niin me järjestettiin ensimmäinen tapahtuma -
Turun Pallivahan seurakuntakeskuksessa.
Emme tienneet mistään tapahtuman järjestämisestä.
Meillä oli muutama asia. Halusimme kertoa toivosta -
mikä on kuoleman jälkeen, halusimme opettaa Raamattua, -
rukoilimme ja annoimme omat pienet lahjamme Jumalan käyttöön.
Kuinka monta kertaa se on jo ollut Turussa?
Sehän on ollut jo yli 30 kertaa. Mitä näitä nyt tulee. - Aivan.
Itse olit sitä junailemassa. - Ensimmäiset 7 vuotta.
Sain pientä ihmettä seurata, kun 100-hengen tapahtumasta -
kasvoi 7 vuodessa 11.000 hengen tapahtuma. - Joo.
Siinä oli paljon suuria Jumalan ihmeitä mukana. - Joo.
Jollain tavalla ei jää epäselväksi se, etteikö Jumala ole tarkoittanut, -
että tämä syntyy. - Olen usein sanonut, -
että tämä tapahtuma on syntynyt eikä luotu. - Joo.
Se on annettu. Tällä tavalla tämä inhimillinen tragedia, -
nuoren miehen kuolema, on kuitenkin ollut siunaukseksi kauhean monille.
Kymmenien vuosien aikana joka kerta, yhä tänäkin päivänä, -
kerrotaan Timon tarina. - Voisitko jotenkin analysoida sitä.
Totta kai Jumala on ollut siinä mukana ja Pyhä Henki johdattanut, -
mutta millaisia dimensioita, asioita on,-
jotka ovat tehneet siitä näin nuorille kiinnostavan.
Varmasti siinä on paljon juttuja. Ensinnäkin selkeä näky, -
että mitä halutaan tehdä ja kertoa. Sitten se, että olemme tehneet työtä -
rukoillen ja niin hyvin kuin mahdollista.
Paljon luovuutta on vuosien aikana käytetty.
Siinä ovat nuoret itse saaneet olla tekemässä jotakin merkityksellistä.
Siihen aikaan, kun olin mukana niin joku totesi, että meitä oli -
nuoria aktiivisesti toimimassa tapahtuman tiimoilla -
enemmän kuin oli aktiivisia seura- kuntanuoria Turussa silloin. - Aivan.
Näky tarttuu. - Ehkä oli myös juuri -
se sellainen, että mahdollistettiin ihmiselle toimiminen.
Sitä ei liikaa ylhäältä ohjattu vaan -
siinä sai tulla myös alhaalta päin aloitteita.
Kyllä, varmasti on juuri näin. - Kyllä, miten tänä päivänä?
Paljonko siellä nyt on vuosittain kävijöitä ja onko se kasvanut?
Minähän en ole itse ollut aktiivisesti vuoden -92 jälkeen.
Vuoden olin siinä tällaisena koutsina mukana.
Sen jälkeen ollut sivustaseuraaja, joskus puhumassa. - Joo.
Yhä edelleen se kokoaa toistakymmentä tuhatta nuorta.
Se on suuri ihme ja kiitosaihe. - Kyllä.
Nimenomaan on suuri haaste, että nuoret saisivat kuulla Jeesuksesta.
He tulisivat uskoon niin voisi sanoa, että ajat ovat vaikeutuneet.
Kyllä ehdottomasti ovat vaikeutuneet. Hyvin monella tavalla.
Miten talous siinä on? Onko sponsoreita vai millä tavalla se pyörii?
Varmasti he osaisivat tästä kertoa paremmin mutta jonkin verran -
varmasti seurakunnat avustaa. Sitten näistä osallistumismaksuista.
Sley:hän on siinä pääorganisaattori.
Sley on halunnut panostaa nuoriin upealla tavalla.
Mahdollistanut, että näin monta vuotta tapahtuma on pystytty järjestämään.
Teologisesta maisteriksi valmistumisen jälkeen, -
olet monessa kristillisessä yhteisössä -
vetäjänä tai koordinaattorina.
Olet tällä hetkellä ollut aika pitkään Opkossa.
Ennen kuin mennään Opkoon niin käytkö vähän läpi -
mitä sinulla on ollut aikaisemmin? Millaisia asioita niissä on tapahtunut?
Vuonna -91 aika yllättävällä tavalla, -
olin ajatellut jatkaa "Maata näkyvissä."
Minua pyydettiinkin siihen jatkamaan.
Herra puhuttelikin minua aika voimakkaasti.
Ymmärsin näin, että minun aikani on ohitse.
Rakastanko enemmän työtä kuin Häntä. - Joo.
Tein sellaisen uskon hypyn. Luotin siihen, että Jumala johdattaa -
tästä eteenpäinkin mikä oli minulle hirveän vaikea asia.
Se oli minulle kuitenkin rakas lapsi. Siitä minua pyydettiin -
Kansanlähetyksen nuorisotyön johtajaksi.
Näin tuli sekä ulkoinen kutsu, että sisäinen kutsu.
Ajatus, että tämä on nyt minua varten.
Siinä olin lähes 10 v. - Kyllä.
Sen jälkeen olin siirtymävaiheessa -
Suomen Evankelisessa Allianssissa nuorisotyöinspiraattori -
Kalevi Lehtisen ja kumppaneitten kanssa -
mietimme Suomen evankelioimista. - Kyllä.
Sehän oli hyvin vireä, joka järjesti vuosittain tapahtumia. - Joo, kyllä.
Koko Suomeen. Edelleenhän se jatkaa toimintaansa.
Ei E4 mutta Evankelinen Allianssi jatkaa. - Just, joo.
Sinä olet kuitenkin heti alusta ollut paljon nuorten kanssa tekemisissä -
varhaisnuorten ja varttuneempienkin kanssa.
Millaisia ajatuksia sinulle tulee nuorista?
Miten oli silloin kuin aloitit ja kun lopetit? Nythän olet Opkossa.
Hekin ovat vielä nuoria. - Joo.
Millainen trendi on tapahtunut tässä? - Kyllä tosiaan nuorisotyö on ollut -
ja yhä edelleen on minun kutsu Jumalalta.
Ensimmäisissä "Maata näkyvissä" päivillä sen kutsun sain. - Joo.
Jumala näytti kuvan isosta nuorisojoukosta. - Joo.
Se on ollut mitä olen ajatellut, että tähän työhön minua kutsutaan. - Kyllä.
Tosiaan paljon on muuttunut. Kristillinen kasvatus mitä kouluissa -
ja kodissa annetaan on ohentunut ihan huomattavan paljon. - Aivan.
Nuoret tietävät entistä vähemmän uskosta ja uskon asioista.
Asenneilmapiiri on muuttunut. Ei enää päästä sillä tavalla kouluihin -
kertomaan Jeesuksesta. - Pekka Reinikainen sanoi eilen.
Katsoin hänen ohjelmaansa, jossa hän käsitteli -
"Eläimet opettavat" eli evoluutiota ja luomista.
Hän sanoi, että yksi suurin syy tällaiseen luopumiseen -
Suomessakin on se, että evoluutio teoria -
vie nuoret pois uskosta Jumalaan. 2-3 vuotta, kun he ovat lukiossa -
olleet niin sen jälkeen alkaa ohentumaan ja ohentumaan.
Kouluilla evoluutioteoriaa pidetään itsestään selvänä.
Se on uskon vastainen juttu.
Niin, kyllä varmasti voidaan ajatella.
Siinähän se peruskysymys on mielestäni se, että uskotaanko, -
että Jumala on kaiken takana?
Uskotaanko siihen, että Jumala luonut?
On suuri nimittäjä, joka on mukana vai uskotaanko sattumaan? - Aivan.
Minulle se on toisarvoista, että miten luominen on tapahtunut?
Onko se ollut 7 päivää kirjaimellisesti -
vai onko se ollut kymmeniä tuhansia vuosia? - Aivan.
Näin ajattelen. - Nyt kun olet Opkossa, -
eivät ole ihan varhaisnuoria vaan parikymppisiä.
Teemme varhaisnuortenkin kanssa. - Niin teet myös siellä sekä että.
Kyllä 30 vuoteen asti voi sanoa. - Kyllä.
29 taitaa olla virallinen nuoruuden määritelmä.
Jos katsomme opiskelevaa nuorisoa.
Se on jo 50 v. vanha organisaatio sekin.
Millaista se työ on ollut? - Näiden vuosia aikana?
Mitä olet ollut siinä nyt? - Tarkoitat...
Opkonia. - Niin, tietenkin tämä on erilainen asia siinä suhteessa.
Tämä on oma järjestönsä. Olen siinä johtajan pallilla. - Joo.
Johtajan toimenkuvahan on aika laaja. Siinä joutuu välillä miettimään -
kurssi- ja leirikeskuksen putkiremonttia, miten rahat riittää.
Sitten mietitään perusasioita, -
mikä tietysti tulisi olla kaikista keskeisempänä.
Miten tämän ajan nuorille kerrotaan Jeesuksesta, opetetaan Raamattua.
Missiomme on tehdä Kristus tunnetuksi. Sitä me tahdomme tehdä.
Tällaisena jälkikristillisenä aikana ne haasteet kyllä lisääntyvät. - Kyllä.
Millä tavalla pääsynne yliopistoihin, -
kouluihin ja muuten? Onko se muuttunut, tullut vaikeammaksi?
Kyllä se on ehdottomasti tullut vaikeammaksi.
Useinhan kun koulutyötä tehdään niin siellähän opettajat voivat pyytää -
tekemään uskonnottomia kouluvierailuja esimerkiksi. - Niin.
Se on aika hankala. Siinä joutuu sanojaan asettelemaan -
tai se pitää tehdä hyvin viisaasti. Sillä tavalla, että -
esittelee mitä vaikka esimerkiksi Opko opettaa jostakin asiasta.
Siinä samalla voi kertoa Jeesuksesta tai omaa henkilökohtaista todistusta.
Ei se ole mahdotonta mutta haastavaa ja vaikeata.
Yliopisto on myös yhä enemmän alue, jossa ajatellaan, -
että tiede, usko ja uskonto eivät sovi yhteen. Jos näin ajatellaan niin -
sittenhän se on lähtökohdaltaan aika hankala.
Meillä on tällainen työmuoto kuin Veritas Forum.
Työ, joka mahdollistaa, että päästään -
joka ikiseen yliopistoon Suomessa tekemään hienoja tapahtumia.
Kerro tästä työmuodosta. Mitä tarkoittaa käytännössä, -
millaisia aiheita käsitellään ja millaisia keskusteluja se synnyttää?
Veritas on latinaa tarkoittaen totuutta.
Tässä on ajatus, että Jeesus Kristushan sanoi, -
että minä olen tie, totuus ja elämä.
Lähtökohta on se, että kristillinen usko on yhä relevantti tänä päivänä.
Kysymykset, mitä Raamatusta löytyy ja vastaukset ovat yhä totta -
ja sovellettavissa tämän ajan kysymyksiin.
Veritas Forum-työ lähtee siitä, että järjestetään korkeatasoisia -
akateemisia keskustelutilanteita yliopistoilla missä voi olla kristitty -
tieteentekijä, jonkun alan asiantuntija.
Sitten usein ei kristitty tieteentekijä, jolla on erilainen näkökulma tähän.
He keskustelevat teemoista, joita voi olla vaikka onnellisuus, -
elämän tarkoitus, kärsimys, elämän synty.
Niitä on hyvin paljon erilaisia teemoja. - Millaisia keskusteluja syntyy?
Tuleeko vastakkainasettelua, kuinka paljon ja -
löydetäänkö sellaista, joka vie asiaa eteenpäin?
Näiden tarkoitus ei ole olla -
hampaat irvessä-keskustelutilanteita vaan sivistyneitä, -
missä toivottavasti ihmiset voivat keskustelun jälkeen mennä kahville -
vaikka lounastamaan, ruokailemaan yhdessä.
Se on se lähtökohta.
Jos nyt ajatellaan, että miten nämä menevät -
niin on tilaisuus, jossa on 2 henkilöä, jotka kummatkin -
voivat pitää oman puheenvuoronsa tästä aiheesta, vähän debatoida, -
jonka jälkeen on yleisöllä mahdollisuus esittää kysymyksiä.
Jumalahan voi Pyhän Hengen kautta vaikuttaa salatulla tavalla, -
että se istuttaa ajatuksia, jotka tuottavat hedelmää.
Itse ajattelen näin, että totuus kyllä puhuu puolestaan.
Joku kirkkoisä taisi joskus sanoakin näin, -
että kaikki mikä on totta on Jumalasta.
Jos se on totta, niin se puhuttelee ihmisen omaatuntoa ja mieltä.
Siinä suhteessa saa ihan levollisin mielin mennä -
kunhan käyttää tilanteen. Puhuu rohkeasti.
Aivan. - Niitä asioita, mitkä ovat keskeisiä.
Tuo evankeliumin ydintä esille.
Olet nähnyt kristillistä kenttää laa- jasti, painottunut erityisesti nuoriin.
Millaisia unelmia Jussi sinulla on elämässä?
Täytit vähän aikaa sitten 50 v. Reilu 10 v. on vielä työelämäaikaa.
Sitähän voi jatkaa vaikka kuinka kau- an mutta millaisia unelmia sinulla on?
Saattaa olla, että Jumala johtaa sillä tavalla, että -
enemmän tai vähemmän saa näiden nuorten ihmisten kanssa yhä tehdä, -
mikä on minulle tosi suuri ilo ja kunnia-asia.
Voi kulkea ihmisten rinnalla, nähdä intoa ja oppia.
Toivon, että voisin panostaa nuoriin. Henkilökohtaisesti toivoisin, -
että yhä enemmän saisin julistaa Jumalan Sanaa ja evankeliumia.
Myös olla koutsaamassa ihmisiä eteenpäin.
Olet tehnyt vapaaehtoisia kauko- matkoja saarille, Tongaan ja muualle.
Olet nähnyt siellä myöskin kristittyjä.
Se ympäristö on ollut vähän erilainen.
Mikä on se, joka on saanut sinut lähtemään?
Yhdessä vaiheessa kävin ahkerasti -
rukouskonferenssissa lähinnä Tyynellä Valtamerellä.
Ensinnäkin se, että pääsee paikkoihin, joissa on aidosti herätys.
Ne ihmiset, jotka ovat kokeneet herätyksen -
sanovat ettei sitä pysty sanoilla kuvaamaan.
Siihen kun menee, niin siinä ensinnäkin kokee, -
aavistaa ja ymmärtää jotakin sellaista -
mitä ei tiedollisesti voi nähdä eikä ymmärtää.
Näkee sen luottamuksen Jumalan Sanan voimaan, -
luottamuksen rukoukseen. - Joo.
Se on jotain sellaista, mikä puhuttelee. Muistan kun tulin -
ensimmäiseltä rukouskonferenssi matkalta. Se oli Salomon saarilta.
Lensimme sieltä takaisin Australian Brisbaneen.
Siellä kohtasin ihan näitä tavallisia kristittyjä nuoria.
Aloin itkemään. En itkenyt heidän takiansa vaan jotenkin huomasin, -
että meidän länsimaisten ihmisten ajatus Jumalasta ja uskosta, -
se on monta kertaa niin pinnallinen, kun vertaa näihin ihmisiin, -
joita oli siellä Salomon saarilla kohdannut. - Kyllä.
Uskon, että kun laskeudut Helsinki-Vantaa lentokentälle -
niin yhtäkkiä se todellisuus ei tuottanut sinulle iloa.
Niin, kyllä. Herätyksen ilmapiirissä on jotakin ainutkertaista. - Joo.
Sitä on paljon toivottu, rukoiltu ja puhuttu, että Suomessakin se alkaisi.
Uskotaan näin, että Jumala sen vielä aloittaakin. Kyllä meidän täytyy vielä -
aika paljon rukoilla ja odottaa koko sydämestämme, -
että se tulisi todeksi myös Suomessa. - Kyllä.
Oikeastaan nyt jätän sinulle Jussi, että mitä Pyhä Henki -
sanottavaksesi antaa katsojille. Ole hyvä.
Kiitos. Minulla on edessäni Jumalan Sana, Raamattu.
Täältä otan Efesolaiskirjeestä hyvin tutun Raamatun kohdan, -
mistä Paavali sanoo näin: "Armosta Jumala on teidät pelastanut -
antamalla teille uskon. Pelastus ei ole lähtöisin teistä vaan se on Jumalan -
lahja. Se ei perustu ihmisten tekoihin, jotta kukaan ei voisi ylpeillä."
Hän jatkaa: "Mekin olemme Jumalan tekoja, luotuja Kristuksen -
Jeesuksen yhteyteen toteuttamaan niitä hyviä tekoja, -
joita tekemään Jumala on meidät tarkoittanut."
Nuorena kristittynä ymmärsin sellaisen asian, -
joku sen minulle opettikin, -
että jokaisella ihmisellä on kaksi perustarvetta.
Ensimmäinen on, että tietää olevansa rakastettu.
Minua rakastetaan ja hyväksytään sellaisenaan kuin olen.
Toinen on tietää että elämälläni on jokin tarkoitus ja merkitys.
Olen ymmärtänyt, uskonut ja koko elämän myöskin -
etsinyt näitä asioita.
Rakastaako Jumala minua tällaisena ja mikä on minun elämäni tarkoitus?
Ajattelen sillä tavalla, että nämä ovat 2 merimerkkiä, -
jonka välitse elämän väylä kulkee.
Oletpa sinä nuori tai vanha niin uskon, että kysyt itseltäsi sitä, -
että rakastetaanko minua, mikä tarkoitus minun elämälläni on -
näissä olosuhteissa missä juuri nyt elän?
Tässä Jumala sanoo ihmeellisellä tavalla, että Jeesus Kristus, -
ensinnäkin Jeesuksen Kristuksen kautta saame syntimme anteeksi, -
saamme uskoa, että olemme Jumalan lapsia.
Kaikista hienoin ja suurin asia on se, että saa kuulla, -
että sinä olet minun rakas poikani tai tyttäreni, johon minä olen mielistynyt.
Ystävä hyvä, tämä on totta sinunkin kohdallasi, -
jos uskot Jeesukseen Kristukseen. Se on se suurin pelastuksen lahja -
minkä Jumala antaa. Sitten tähän samaan pakettiin kuuluu myös se, -
mistä Paavali käyttää nimeä "hyvät teot," toimia Jumalan asialla -
täällä maailmassa. Nyt elämme uskonpuhdistuksen juhlavuotta.
Mietitään Martti Lutheria, hänen perintöänsä.
Lutherhan sanoi sillä tavalla, että kaikista tärkein asia ihmiselle on se, -
että hän tietää uskovansa Jeesukseen Kristukseen.
Hän on kastettu ja Jumalan lapsi. Sillä pohjalla kaikki hänen tekonsa -
ovat Jumalalle mieluisia. Minusta se on -
lohduttava ja rohkaiseva asia, -
että saa toimia Jumalan asialla siellä missä on.
Välillä onnistuu paremmin kuin jonakin toisena päivänä, -
välillä vähän huonommin. Siitä huolimatta saa olla Jumalan käytössä.
Minun elämälläni on tarkoitus niin kauan kuin henki vaan pihisee.
Elämä virtaa ja saa olla rakkauden välikappaleena. Niin sinäkin.
Jumala rakastaa sinua. Jumalalla on tarkoitus elämääsi varten.
Kiitos Jussi Miettinen tästä väkevästä loppuhuipentumasta ohjelmassamme.
Se olkoon rohkaisuna ja johdatuksena -
monen ihmisen elämään. Kiitos sinulle. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän Pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit tukea ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10077
tai lahjoittaa pankkitilille -
ruudussa näkyvällä tili- ja viitenumerolla.
Kiitos.
Tekstitys: Mauri Porkola