ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Seekordne külaline on Jussi Miettinen. Tere tulemast!
Tänan!
Räägi, kus sa sündisid ja enamuse oma ajast elasid?
Sündisin Turus, kus möödus ka mu lapsepõlv.
Seejärel kolisin Ryttylässe ja siis Riihimäele.
Riihimäel oleme elanud juba oma 10 aastat
koos naise ja perega.
Kui suur pere teil lapsepõlves oli?
Mul oli 2 õde, isa ja ema. Tavaline pere.
- Omasite ka soomlastele omaseid põhiväärtusi?
Jaa, ikka.
Jõuludel ja lihavõtete ajal sai kirikus käidud.
Usuasjade suhtes valitses elementaarne austus.
Su õde on Rahva Piibliseltsi inimestele tuttav.
Anna Mari Kaskinen.
- Ta on vist loonud ka mitmeid laule?
Tegelikult on ta sõnad kirjutanud.
Jah. Selle kaudu on ta paljudele tuttav.
Sa kasvasid turvalises Soome peres.
Kuid kui olid kuskil 18-19 aastane, juhtus su lähiringkonnas midagi.
Mis juhtus?
Tegutsesin peale leerikooli koguduse töös.
Sealt leidsin endale ka häid sõpru.
Üks sõber käis minuga samas koolis.
Olime eelmisel õhtul piibliringis Turus.
Sellest piibliringist ei mäleta ma suurt muud midagi,
kui vaid seda üht lauset, mida ta ütles:
"Ma usun, et siin elus ei juhtu midagi juhuslikult."
Järgmisel päeval läksin kooli ja käisin tundides.
Siis tuli söögivahetund ja ma läksin õue.
Seal oli midagi sellist, mida kunagi varem polnud olnud.
Nimelt oli lipp pooles mastis.
Keegi küsis: "Kes on surnud?"
Ja kuigi see oli suur kool - oma 600-700 õpilast,
siis kusagil sügaval oma südames ma teadsin vastust.
Ma ei öelnud midagi, vaid jooksin otse direktori kabinetti.
Küsisin, et kes on surnud?
Direktor nimetas mu sõbra nime.
Siis kumiseski mu meeltes see lause: "Miski ei toimu siin elus juhuslikult."
See oli minu jaoks tähendusrikas hetk nii mitmeski mõttes.
Mis siis noorel poisil nii äkki juhtus, et ta suri?
Timol, nagu ta nimi oli, oli kaasasündinud südamerike.
Kuigi seda polnud ta elus näha, siis tal oli südames auk.
Kuid ta elas täitsa normaalset elu.
Aga ühel päeval ütles ta süda lihtsalt ütles.
Ta suri keset koolipäeva.
Sa olid noor ja tundsid teda hästi, olles veel eelminegi õhtu kohtunud.
See puudutas sind ikka tugevalt?
Jah puudutas.
Sellele kõigele läbi valu, vaeva ja pisarate mõeldes,
oli ainuke lohutus see, et Timo on taevas.
See oli ka minu jaoks koht, kus mõtisklesin selle üle,
kui tõsiselt ma usuasju võtan?
Sinna maani olin olnud nn "nädalalõpu kristlane".
Oma koolikaaslastele ei rääkinud ma midagi.
Mäletan selgelt seda hetke,
kui võtsin särgi alt oma leeriristi välja
ja panin selle särgi peale.
Ühtlasi pidasin ka koolis esimest korda hommikupalvuse.
Mäletan ka, mida ma seal ütlesin:
"Taeva uksel otsustab vaid üks asi - kas oled Jeesusega tuttav?"
Sain sellest julgustust.
Kas sellest asjast või muust lähtuvalt
tekkis sul mõte minna teoloogiat õppima?
Tegelikult oli mul selline kutsumine juba väikesest poisist peale.
Olin mäletamist mööda vist 6 või 7 aastane.
Liikusin peale laupäevast sauna mööda kodutänavat allapoole.
Poisid olid kambas koos ja arutasid isekeskis,
kelleks nad suureks saades saada tahavad?
Samas trepikojas elas 6. korrusel üks Pasi nimeline poiss.
Ta tuli ja ütles:
"No Jussist saab igal juhul kirikuõpetaja."
Mõtlesin: "Kust kohast see Pasi seda küll teab,
kui ma pole sellest ju kellelegi rääkinud."
Aga see kutsumine oli olemas.
Su sõbra surm mõjutas osaliselt ka seda,
et hakkasid koos teiste sõpradega planeerima uut üritust,
mille nimi on: "Maa on nähtaval". - Ja.
Räägi sellest.
Timo õde ja meie lähimad sõbrad
hakkasid korraldama väikest mälestusüritust.
Mu üliõpilaspidustustel pani mu õde sellele ka nime - "Maa on nähtaval".
Nii me selle ühes Turu koguduses korraldasime.
Me ei teadnud ürituste korraldamisest midagi.
Aga me tahtsime rääkida lootusest, mis on peale surma.
Ja me tahtsime õpetada Piiblit.
Me palvetasime
ja andsime oma väikesed annid Jumala kasutada.
Mitu korda see on Turus toimunud?
See on toimunud üle 30 korra.
Esimesed 7 aastat olin mina selle eestvedaja.
Nägin imet, kus 7 aastaga kasvas osalejate arv 100-lt 11 000-ni.
Seal toimus palju suuri Jumala imesid.
Jumala eesmärk oli, et see asi toimuks.
Jah.
Olen korduvalt öelnud, et see asi on tekkinud, mitte loodud.
See on nagu antud.
Nii on see inimlik tragöödia - noore mehe surm,
olnud siiski õnnistuseks väga paljudele inimestele
nende kümnete aastate jooksul.
Ka tänapäeval räägitakse seal Timo lugu.
Jumal on seal kogu aeg kaasas olnud ja Püha Vaim juhtinud.
Mida huvitavat on see noortega teinud?
Siin on palju asju.
Esiteks selge nägemus sellest, mida tahetakse teha ja rääkida.
Nagu ma mainisin, oleme teinud tööd palvetades.
Nii hästi kui võimalik.
Aastate jooksul on kasutatud palju loovust.
Ka noored on saanud teha midagi märkimisväärset.
Sel ajal, kui ma seal osalesin, tõdes keegi,
et selle ürituse raames tegutses palju rohkem aktiivseid noori
kui neid koguduses oli.
Inimestel võimaldati tegutseda nii, et seda ülalt liiga palju ei juhitud,
vaid et algatused võisid tulla ' ka altpoolt.
Jah.
Kui palju nüüd aastas inimesi käib? On see kasvanud?
Ma pole seal peale 1992. aastat enam aktiivselt osalenud.
Olen olnud pigem kõrvaltvaataja ja vahel ka kõnelen seal.
Aga ikkagi on seal koos üle 10 000 noore.
See on suur ime ja tänupõhjus.
Ja nüüd on väljakutse,
et noored saaksid kuulda rohkem Jeesusest;
et nad tuleksid usule.
Ajad on raskemaks läinud.
Jah. Mitmel moel on raskemaks läinud.
Kuidas te endid majandate? On teil sponsoreid või kuidas?
Mingil määral kogudused aitavad.
Samuti osalustasud ja SLEY on peaorganisaator.
Nad on tahtnud panustada noortesse sellisel uhkel viisil,
et seda üritust on suudetud nii mitu aastat korraldada.
Sa said magistrikraadi teoloogias.
Oled mitmes kristlikus ühenduses olnud eestvedaja või koordinaator.
Nüüd oled OPKO-s.
Räägi enne OPKO juurde minekut, mis sul varem oli? Mis seal toimus?
Mul oli 1991. aastal mõte jätkata "Maa nähtaval" projektiga
ja mind isegi palutigi seal jätkata.
Kuid Jumal kõnetas mind sel teemal üsna tugevalt.
Sain aru, et mu aeg on möödas
ja et armastan oma tööd kohati rohkem kui Teda.
See oli selline usus välja astumise koht,
kus pidin usaldama, et Jumal juhib mind edasi sealt.
See oli mu jaoks kohutavalt raske,
kuna see projekt oli olnud mu jaoks kui oma kallis laps.
Edasi paluti mind Rahvamisjoni noorsootöötegijaks.
See oli nii väline kui seespidine kutse,
mille põhjal mõistsin, et nüüd on see minu osa.
Tegin seda tööd peaaegu 10 aastat.
Edasi olin üleminekuajal Soome Evangeelses Alliansis.
Olin noortetöö inspiraator.
Mõtlesime Kalevi Lehtinen'i ja ta kaaslastega
Soome evangeliseerimisele.
See oli see, mis korraldas Soomes igal aastal palju üritusi,
tehes seda veel tänagi.
Evangeelne Allianss teeb seda tõesti.
- Oled algusest peale olnud palju koos noortega.
- Nii nooremate kui ka suuremate noortega.
- Millised on su mõtted selle tööga seoses?
- Millised nad olid siis, kui alles alustasid
ja millised on üüd,
kui lõpetasid nendega tänu OPKO-sse minekule?
- Ka seal on noori?
- Milline trend on toimunud noorte seas?
Noortetöö on olnud ja on endiselt mu kutsumus Jumalalt.
Sain selle "Maa nähtaval" projektis.
Jumal näitas mulle pilti suurest noorterühmast.
See on olnud see töö, mis on mind tõmmanud
ja kuhu olen kutsutud.
Tegelikult on muutunud palju.
Kristlikku kasvatust on koolides ja kodudes
väga palju vähemaks jäänud.
Noored teavad usust ja usuasjadest endisest vähem.
Hoiakud ja õhkkond on muutunud,
et enam ei lasta sel kujul koolidesse Jeesusest rääkima.
Pekka Reinikainen ütles ühes saates, kus ta käsitles loomade teemat
ja evolutsiooni või loomist.
Ta ütles, et üks suur taganemise põhjus Soomes
on evolutsiooniteooria,
mis viib noored usust Jumalasse eemale.
2-3 aastat gümnaasiumis -
peale neid hakkab see aina vähenema.
Evolutsiooniteooriat peetakse juba iseenesestmõistetavaks.
See on usuvastane asi.
Jah.
Mu arvates on siin põhiküsimus see,
kas usutakse, et Jumal on kõige loodu taga
ja et Jumal on kõik loonud, nii et see on üks suur ühine nimetaja.
Või usutakse, et see kõik on juhuslik.
Minu jaoks on teisejärguline, kuidas loomine on toimunud.
Kas see toimus 7 päevaga või kümneid tuhandeid aastaid.
- OPKO-s pole enam kõige nooremad, vaid seal on paarikümnesed noored.
Me teeme ka noorematega tööd.
- Nii et sa teed nii seda, kui teist? Jah.
- Kuni 30-aastaste noortega? Jah.
29 aastat peaks olema see ametlik nooruse piir.
Kui vaadata nüüd õppivat noorsugu,
siis teil on 50 aastat vana organisatsioon.
Milline see töö on olnud?
Nende aastate jooksul, kui sina seal oled olnud?
Mõtled OPKO't?
See on eri asi. See on omaette organisatsioon.
Ma olen olnud selle juht.
Juhi tegevusväli on üsna lai.
Vahel mõtlen välja laagreid, või nt. toruremondi kursuseid.
Siis pean mõtlema, kuidas rahadega välja tulla.
Mõtleme põhiasjade peale, mis peaks olema kõige keskseimad -
kuidas õpetada tänapäeva noortele Piiblit?
Meie missioon on teha Jeesus tuntuks.
Seda me tahame teha.
Kristusejärgsel ajastul lisandub neid väljakutseid üha juurde.
- Jah.
Kas teie pääs koolidesse ja ülikoolidesse
on muutunud raskemaks?
Kindlasti on.
Tihti, kui teeme koolides tööd,
paluvad õpetajad meil mitte kutsuda religioosseid inimesi kooli.
Tihti on ka sõnasõdasid.
Selliseid asju tuleks teha targalt.
Näiteks teha esitlusi.
Kasvõi OPKO ja selle tegevuse kohta, esitledes samal ajal siis ka Jeesust.
Või hoopis anda oma isiklik tunnistus.
Nii et võimatu see päris pole, kuid väljakutsete rohke ja raske küll.
Ülikool on ka koht, kus arvatakse,
et teadus, usk ja religioon ei sobi kokku.
Kui nii mõeldakse, on see halb lähtekoht.
Meil on töö nimega VERITAS FORUM.
See töö võimaldab pääseda igasse Soomes ülikooli,
korraldades seal põnevaid üritusi.
Räägi natuke, mida see tööviis endast praktikas kujutab,
milliseid teemasid seal käsitletakse ja millised vestlused seal on?
VERITAS on ladina keeles TÕDE.
Siin on sees mõte nagu Jeesus ütles: "Mina olen tee, tõde ja elu".
Lähtekoht on see, et ristiusk on ka tänapäeval endiselt vajalik.
Ka need küsimused ja vastused, mida Piiblist võib leida.
Need on ka täna tõesed
ja sobituvad tänapäeva probleemidesse.
Me korraldame VERITAS foorumis
kõrgemal tasemel akadeemilisi vestlusi ülikoolides,
kus võib osaleda mõni kristlik teadlane või mõne ala asjatundja
ja siis mittekristlastest teadlased,
kellel on teistsugune vaatevinkel sellest.
Nad vestlevad eri teemadel.
Näiteks: õnnelikkus, elu mõte, kannatus, elu sünd.
Neid teemasid on väga palju.
Millised vestlused need on?
Kas on palju vastasseisu
või on vestlused, mis asja edasi viivad?
Nende eesmärk ei ole olla "hammas hamba vastu".
Need on korralikud vestlused,
mille järel inimesed võivad minna kohvi jooma,
või ka lõunat sööma koos.
See on selle lähtekoht.
Kui mõelda sellele, kuidas läheb,
siis on olukord, kus 2 inimest räägivad samal teemal järjekorras.
Siis natuke debateeritakse
ja seejärel võib publik esitada küsimusi.
Jumal saab nii Püha Vaimu kaudu salajasel moel mõjutada,
et sinna istutatakse mõtteid, millest siis räägitakse.
Jah.
Arvan ise ka, et see tõde räägib iseenda eest.
Üks kirikuisa ütles kunagi: "Kõik tõde on Jumalast."
Kui see on tõde, siis see kõnetab inimese südametunnistust ja meeli.
Siin saab liikuda rahuliku meelega, kui see kasutab olukorda nii,
et räägib julgesti neid asju, mis on kesksed ja tähtsad
toomaks esile evangeeliumi tuuma.
Oled näinud kristlikku põldu üsna laialt.
Seda eriti just noortega tegutsedes.
Millised su unistused veel on?
Sa said hiljuti 50-aastaseks
ja sul on veel oma tubli 10 aastat tööiga,
mida võib pikendada kui palju tahes.
Millised unistused sul on?
Võib olla nii, et Jumal juhib sedamoodi,
et saan rohkem või vähem tegeleda noorte inimestega edasi.
See on mu jaoks suur rõõm ja auasi,
et käin inimeste kõrval ja näen seda indu õppida.
Soovin, et saaksin panustada noortesse.
Isiklikult soovin,
et saaksin rohkem kuulutada Jumala Sõna, evangeeliumi.
Ja juhtida inimesi edasi.
Oled teinud palju vabatahtlikke reise kaugematele saartele.
Nagu Tonga jne.
Oled näinud seal ka kristlasi. Keskkond on seal erinev.
Mis on sind ajendanud sinna minema?
Mingil ajal käisin usinasti palvekonverentsidel Vaiksel Ookeanil.
Kui pääsed kohtadesse, kus on ehtne ärkamine,
siis seda ei suuda sõnadega kirjeldada.
Nii on ka teised öelnud, kes on seda kogenud.
Kui sellesse minna, siis avastad, koged ja mõistad seda teisiti,
kui teadlikult ja nähtavalt.
Seal näeb seda usaldust Jumala Sõna väesse.
Usaldust palvesse.
See on midagi sellist, mis kõnetab.
Mäletan, kui tulin esimeselt selliselt konverentsireisilt.
See oli Saalomoni saartel.
Sealt lendasime tagasi Austraaliasse, Brisbanesse.
Seal kohtusin üsna tavaliste kristlike noortega.
Ma hakkasin nutma.
Ma ei nutnud nende pärast, vaid ma märkasin,
et meie, lääne ühiskonna inimeste kujutlus Jumalast on nii pinnapealne
võrreldes inimestega Saalomoni saartelt, keda ma kohtasin.
Usun, et kui maandusid Helsingi Vantaa lennuväljale,
siis oli see reaalsus selline, mis ei rõõmustanud sind?
Just.
Ärkamise õhkkond on midagi erakordset.
Seda on palju soovitud ja selle eest ka palju palvetatud,
et see ka Soomes algaks,
mistõttu usume, et Jumal alustab sellega veel.
Aga meil tuleb veel üsna palju palvetada ja kogu südamest oodata,
et see saaks reaalseks ka Soomes.
Jah.
Aga nüüd ütle vaatajatele, mida Püha Vaim su südamele annab!
Mul on käes Piibel - Jumala Sõna.
Loen Efeslaste kirjast väga tuntud kirjakoha.
Paulus ütleb seal: "Armust on Jumal teid päästnud,
andes teile usu, mis lähtub teist.
See pole inimeste tegu, et keegi teist ei saaks kiidelda.
Ka meie oleme Jumala loodud - loodud Jeesuse ühtsusse,
viima täide neid häid tegusid, mida Jumal on meile ette näinud."
Noore kristlasena mõistsin ühte asja.
Keegi õpetas seda mulle, et igal inimesel on 2 põhivajadust.
Esimene on teadmine, et teda armastatakse.
Mind armastatakse ja võetakse sellisena nagu ma olen.
Teine põhivajadus on teadmine,
et mu elul on mingi eesmärk ja tähendus.
Olen sellest aru saanud, seda uskunud
ja ka kogu elu neid asju otsinud.
Kas Jumal armastab mind sellisena nagu ma olen?
Mis on mu elu eesmärk?
Näen seda nii, et need on kui 2 meremärki,
millede vahelt jookseb läbi eluväil.
Oled sa noor või vana, usun, et sinagi küsid endalt:
Kas mind armastatakse
ja mis on mu elu eesmärk nendes tingimustes,
kus ma parajasti elan?
Jumal ütleb siin imeliselt,
et me saame Jeesuse kaudu omad patud andeks.
Saame usu, et me oleme Jumala lapsed.
Kõige suurem ja toredam asi on see, et sa võid kuulda:
"Sina oled mu armas poeg, mu armas tütar,
kellest mul on hea meel!"
Sõber, see on tõsi ka sinu puhul, kes sa usud Jeesusesse.
See on suur päästekingitus, mille Jumal meile annab.
Aga samasse paketti kuuluvad ka head teod
nagu Paulus ütleb.
Võimalused tegutsemaks Jumala asjus
siin maailmas.
Me elame praegu Usupuhastuse juubeliaastal.
Mõtleme Martin Lutherile ja ta pärandile.
Luther ütles: "Inimese jaoks on kõige tähtsaim asi see,
et ta teab, et ta usub Jeesusesse ja et ta on ristitud Jumala laps.
Selle põhjal on kõik tema teod Jumalale meelepärased."
Mu meelest on see lohutav ja julgustav
tegutseda Jumala asjades seal, kus parajasti ollakse.
Vahel õnnestub see paremini, vahel halvemini,
aga sellegipoolest saame me olla Jumala kasutuses.
Mu elu mõte on see,
et nii kaua, kui mul on hing sees ja ma olen elus,
nii kaua saan ka olla armastuse vahendajaks.
Nii ka sina.
Jumal armastab sind ja Tal on eesmärk ka sinu elu jaoks.
Aitäh selle võimsa lõppsõna eest!
Olgu see julgustuseks ja juhtimiseks paljude inimeste elus.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (Kõne hind 7 euri)
või annetada pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa