Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Vieraanani tällä kertaa on Jukka Paakkanen. Tervetuloa.
Kun valmistelimme ohjelman tekemistä -
niin sinulla oli esittää ajatus, että aivan aluksi tulisi -
yksi musiikkikappale, josta voit kertoa.
Ohjelman lopussa myös tulisi toisenlainen.
Käytkö läpi miksi haluat ja miksi valitsit nämä kappaleet.
Ensinnäkin kiitoksia kutsusta Martti tulla ohjelmaan ja -
kertoa lähimmäisille omasta uskosta ja Jeesuksesta.
Sen takia halusin esittää, että ohjelmaan voitaisiin ottaa -
musiikkiotos alkuun ja loppuun, -
koska musiikki on ollut keskeinen elementti kristittynä kasvussa ja -
hengellisen elämän hoitamisessa jo nuoresta pitäen.
Ensimmäiseksi haluaisin, että soitettaisiin ylistyslevyltä -
Pekka Simojoen tuotantoa "Voi mikä riemu."
Ohjelman lopussa - olen tuonut toisen levyn, jossa on -
vähän Eri genren musiikkia Vip-bändiltä ja tästä haluaisin kuulla -
ja jakaa lähimmäisille "Tämä malja" kappaleen lopuksi.
Nämä ovat minulle henkilökohtaisesti hyvin tärkeitä kappaleita.
Energiaa sisältäviä ja hengellistä iloa ja riemua sydämelle synnyttäviä.
Erilaisia, vähän niin kuin eri kielet ihmisillä.
Toiset pitävät toisenlaisesta musiikista, toiset toisesta.
Molemmat puhuvat ihan aitoa evankeliumia ja kertovat Herrasta.
Ilosta ja riemusta ja hyvistä asioista mitä Jumala meille antaa.
Niinpä. Lähdemmekin kuuntelemaan Pekka Simojokea. "Voi mikä riemu."
Voi mikä riemu, kun käymme yhdessä vietämme juhlaa -
soi kiitos korkeuksiin.
Voi mikä riemu, kun itse Jumala toivoaan tuhlaa -
taas taas meihin toivottomiin.
Voi mikä riemu, kun synnit anteeksi annettiin.
Niin, tässä oli hyvin keskeisenä kiitos, -
ylistys ja riemu siitä, että synnit on anteeksi annettu.
Tämä on myös sinun uskon- elämässäsi ollut valtava kiitosaihe.
Se on juuri näin. Ihan kuunnellessa musiikkia olisi tehnyt mieli alkaa -
ylistämään ja kiittämään.
Siinä on niin valtaisa armon sisältö tuossa kappaleessa.
Siinä suoraan kerrotaan juuri se, että olemme vajavaisia syntisiä ihmisiä.
Meillä on riemu ja toivo, -
että Herra on lunastanut meidät, kun me Hänet vastaanotamme.
Saamme iloita, että pääsemme Hänen lapsikseen.
Pyysit, että ohjelman loppuun tulee myös musiikkia.
Siinä on jonkin verran toisenlainen musiikki saundi.
Poljento on hyvin paljon poikkeavaa.
Valitsin nämä levyt ajatuksella, että erilaiset näkökulmat ja -
lähestymistavat samaan ihmeelliseen evankeliumiin näkyisivät.
Herra on meille synnit anteeksi antanut.
Hän on kutsunut omikseen ja todistamaan -
Hänen kuolemaansa puolestamme, että meillä olisi elämä Hänessä.
Hyvin eri tavalla esitettynä, eri musiikkilajien kautta, -
mutta sama sanoma ja iankaikkinen toivo välittyy molemmista.
Rohkaisuksi siihen, että olemme ihmisinä erilaisia.
Persoonallisuudet ja musiikki- maut ovat hiukan erilaisia.
Olemme juuri sellaisia kuin Jumala on meidät luonut.
Nautimme niistä asioista, joista Jumalan meihin luoma mieli nauttii -
ylistäessämme Herraa. Sen vuoksi halusin rohkaista lähimmäisiä, -
sisaria ja veljiä ottamaan ilo- sanoman vastaan omalla kielellä.
Se joka tuntuu omalta, tulemaan sitä kautta evankelioiduksi.
Valmiina vastaanottamaan Herran antama lahja.
Usko, joka meihin Pyhän Hengen kautta vuodatetaan.
Ennen kuin Jukka päiväsi ovat johtaneet -
hengelliseen ylistykseen ja kiitokseen, mitä tässä olet meille kertonut, -
niin käydään vähän läpi, kuka Jukka Paakkanen on.
Olet syntynyt pappisperheeseen.
Olet jo kotona saanut kuulla evankeliumia -
ja uskon asioita. Kerrotko vähän miten se meni?
Oliko niin että sinulle myöhemmin tuli T-risteys, -
jossa halusit todella antaa elämäsi Jeesukselle. - Juuri näin.
Voisin lyhyesti avata sitä. Olen todella 4-lapsisesta pappisperheestä.
Isä on eläkkeellä oleva ev. lut. seurakunnan rovasti.
Äiti on myös ollut kirkon palveluksessa -
perheneuvojana Helsingin seurakuntayhtymässä.
Jo ns. äidinmaidossa, pienestä pitäen, hengelliset asiat -
ja uskon asiat ovat olleet hyvin arkipäiväisiä ja osa elämää.
Eri juhlia ja kasvatusta.
Olen käynyt pienenä pyhä- koulussa ja kasvanut -
kirkon katveessa, niin sanotusti.
Olen ollut aktiivi nuori seurakunnassa.
Oikeastaan sieltä rippikouluiästä alkaen hengellinen elämä -
ja varsinainen uskoontulo tai hetki, kun olen tehnyt uskonratkaisun, -
kun olen kokenut, että elävä Jumala todella ei ole legenda -
vaan vaikuttaa meidän keskellä. Koko tämä ihmeellinen ympäristö -
luomakunta, avaruus, kaikki todistaa Jumalan ihmeellistä suuruutta.
Jo silloin 15-vuotisena, kun rippikoulussa -
uskonasioita yhdessä pohdittiin.
Peruspäättelyn kautta ja ihan rationaalisesti piti miettiä sitä, -
että mistä Raamattu meille kertoo? Mikä on se evankeliumia?
Mikä siinä on se hyvä juttu?
Sitten joskus pohdin asiaa ja mietin sitä, -
kun koulussa samaan aikaan tuotiin erilaista näkökulmaa elämästä.
Siitä mikä on totuus.
Kun ihminen asetetaan tällaisen valinnan eteen, -
jossa oikeasti vaakakupissa on toinen totuus ja toinen totuus.
Ihminen on se tekijä siinä välissä, joka valitsee sen totuuden, -
jonka hän kokee olevan se todellinen totuus.
Kun tätä puntaroi ja mietin sitä, kun koulussa opetettiin, -
että jostain alkuräjähdyksestä on syntynyt kaikki olevainen.
Valtava Jumalan luomakunnassa nähtävä todistusaineisto.
Se on kuin tyhjästä nyhtäisty. Ajattelin, että kun rutistan käden -
nyrkkiin ja toivon, että syntyy kivimassaa ja elämää.
Sinkoan ne ja huomaan ettei sormista lähde mitään.
Ei edes hikipisaroita, joita tosiasiassa voisi havaita.
Kun tavallisena koululaisena mietin tätä niin ajattelin, -
että mikä on se toinen totuus. Jos kirjassa kerrotaan, -
että Jumala on ollut alussa. Hän on luonut. Hän on Luoja.
Hän on omien luotujensa kautta antanut jopa ihmiselle, -
jolle on annettu vapaa valinta, ymmärrys pohtia asioita, -
kirjallisen dokumentin, todistuksen, että kuinka Hän on kaikki asiat tehnyt.
Näkyväksi, todelliseksi, konkreettiseksi.
Sen jälkeen antanut vielä, kun on nähnyt, että emme tätäkään usko, -
uuden mahdollisuuden pelastukseen armosta ja rakkaudesta Jeesuksessa.
Kun emme ole annettujen elämän- ohjeiden myötä kyenneet -
löytämään yhteyttä elävään Jumalaan.
Hän on armossaan rakentanut vielä mestarillisen suunnitelman -
ja polun, jota kautta olemme saaneet löytää Jumalan Sanan, -
joka on meille annettu, eli Kristus.
Sinulle rippikoulu oli yksi kulminaatio -
tai piste, jossa usko vahvistui, jonka oli jo kotona kuullut.
Tietenkin koulussa oli toinenkin, luomisoppia vastustava opetus, -
että kaikki olisi syntynyt sattumalta.
Tuo ajatus, josta pääsit selville, että taitaapa olla väärästä lähteestä.
Juurikin näin. Ihmisinä me voimme olettaa monia asioita.
Olemme helppoja uskomaan asioita myös tieteessä.
Tekemään hypoteesejä ja asettamaan oletuksia.
Paremman tiedon puutteessa betonoimaan käsityksiä, -
joihin ei ole mitään todistettavaa ja näkyvissä olevaa.
Toisin kun luomiskertomuksessa näkyvissä oleva luomakunta, -
ihmeellisyydet pelkästään ihmisissä.
Jos ajatellaan lottopotin voittamista, sen todennäköisyyttä, -
se on 1:18 miljoonaan.
Mikä on se todennäköisyys, että ihmisessä kehittyy -
tietynlaiset mekanismit, meistä tulee eläviä olentoja, -
saamme rationaalisen ajattelukyvyn ja valmiuden tehdä päätöksiä, valintoja.
Mikä on todennäköisyys, että se kehittyy ei mistään, -
tyhjästä yhdelle luodulle. Puhumatta- kaan siitä, että nämä sattumat -
pitäisi toteutua yhtäaikaisesti kahdelle ihmiselle, -
jotta voitaisiin saada suvunjatkokykyinen laji.
Pienillä eroavaisuuksilla miesten ja naisten välillä on vielä -
omat tarpeensa tässä sattumoiden jatkumossa.
Tämä oli minulle ilmiselvää, että on kyse enemmän siitä kapinasta -
ajatusta kohtaan, että on korkeampi voima meidän tahtomme yläpuolella, -
joka säätelee viime kädessä elämää.
Tein sen valinnan, kun rationaalinen puoli ei pystynyt vakuuttamaan minua.
Sen jälkeen kun lähdin tutkimaan, etsimään, kasvamaan ja oikeasti -
olemaan kuulolla. Kuuliainen siis valmiudessa kuulla asioita.
Kuuntelemaan sydämen puhetta ja ääntä.
Pikkuhiljaa rohkaistumaan omassa elämässä.
Todella ymmärsin sen jo 15-kesäisenä.
Tämä on totta. Jumala on olemassa.
Saan elää Hänen kuvanaan tässä ajassa. - Aivan.
Sitten, kun koulut kävit ja menit armeijaan.
Se johtikin sinut pitemmäksikin aikaa armeijan palvelukseen.
Miten tämä ajatus syntyi ja miten kauan olit armeijan palveluksessa?
Olit ns. upseeriputkessa merivoimissa. Kerrotko tästä vaiheesta olennaisin?
Näin todella kävi. Kun koulut olin käynyt.
Peruskoulun jälkeen jatkoin lukioon. Aloin miettimään, -
että mitä työuramahdollisuuksia on? Elämän polut kuljetti -
ammattikoulun kautta rakennus- piirtäjälinjalta lopulta kutsuntoihin.
Siinä vaiheessa olin ajatellut, että minusta tulee arkkitehti.
Kun menin laivastoon, Upinniemeen palvelukseen, -
näin meriupseerin elämän ja työympäristön.
Pidin sitä kiinnostavana ja varteenotettavana vaihtoehtona.
Kun pääsin siviiliin niin suoritin aikuislukiossa 2 vuodessa lukion.
Kirjoitin ylioppilaaksi ja oli mahdollisuus hakea tuleviin opintoihin.
Tässä aiheessa kyselin Herralta, että mikä on tahtosi.
Missä on elämänpolkuni? Mihin päin haluat minua viedä?
Sain sydämelleni vahvan kehotuksen hakea -
maanpuolustuskorkeakouluun merisotalinjalle.
Tänne pääsykokeiden kautta tulin valituksi.
Olen siitä ajasta elämässäni hyvin kiitollinen ja onnellinen.
Olen saanut paljon valmiuksia. Hienoja ihmisiä kohdata ja elää -
työelämää, jossa olen kasvanut tällaiseksi ihmiseksi, kun olen.
Miten kauan olit kadettikoulun jälkeen armeijan palveluksessa?
Minä olin merivoimissa töissä 10,5 vuotta.
Ensimmäiset 7 v. olin laivapalveluksessa.
Päällystötehtävissä, viimeiset 3,5 vuotta aluksen päällikkönä.
Vastasin sen aluksen toiminnasta, henkilöstöstä -
ja kaikesta mitä siihen työtehtävään liittyi.
Sitten jatkoin vielä 3,5 vuotta esikun- nassa, jossa olin operaatioupseerina.
Hetken aikaa, kun Atalanta-operaatio oli käynnissä ja Suomesta -
lähetettiin meidän laivoista miinalaiva Pohjanmaa, -
olin hetken laivaupseerin sijaisen tehtävässä.
Sain olla komentajan oikeana kätenä hoitamassa laivojen rutiiniasioita.
Sitten tuli taas uusi käännepiste elämääsi.
Jostain syystä aloit miettimään, että ehkä -
tämä riittää armeijassa ja jotain muuta on edessä.
Niin kuin kaikessa uskon- elämässä Herra koettelee meitä.
Myös minun elämässä on ollut taitekohtia.
Olen tässä vaiheessa ollut etsimässä paikkaani tilanteessa, -
jossa olin tullut kutsutuksi Vapaamuurari-järjestöön.
Ex-puolison suvun läheisen edustajan kautta.
Kun olin tietoinen siitä, että tämä järjestö ei ole niitä, -
joissa asioista puhutaan suoraan ja seistään totuudessa -
niin pyysin aikaa harkita ratkaisua.
Samanaikaisesti rukoilin Jumalan tahtoa asiassa.
Mikä on Hänen tahtonsa?
Tarvitseeko lähteä tällaiseen toimintaan mukaan vai ei?
3 vuotta, kaiken kaikkiaan, Herra oli hiljaa asiasta.
Minulla oli aktiivinen rukouselämä koko ajan arjessa Hänen kanssaan.
En saanut vastausta. Herra koetteli sitoutumistani siihen -
kuulenko ja olenko kuuliainen Hänen tahdolleen vai etsinkö omaa etua.
Tartunko niihin lupauksiin urallani ja elämässäni -
mitä sitä kautta olisi voinut saavuttaa.
Vihdoin Herra sanoi, että en saa liittyä tähän järjestöön.
Se tuli minulle selväksi ja kun sen päätöksen tein sydämelläni, -
että en liity ja ilmaisen sen myös eteenpäin.
Siitä alkoi Pyhän Hengen johdatuksessa sellainen -
elämän tarkastelu ja näkökulma. Herra alkoi näyttää -
minulle kaikkea sitä, mikä maailmassa on vielä näkymättömissä.
Salattua ja salassa. Millä tavalla yhteiskunnat pyörivät ja mikä on -
maailman totuus, johon ihmisiä kutsutaan.
Se ei ollut sitä totuutta, johon minun sydämeni nojasi.
Kun asiat pikku hiljaa valkenivat ja sain vahvistusta.
Sain nimenomaan koetun elämän kautta, -
kun oli kasvanut ja kasvatettu paineensietoon, -
itsehillintään ja hallintaan, mitä upseerin työssä tarvitaan.
Saatoin kohdata nämä näkemykset, -
mitä Pyhä Henki minulle osoitti elämästä.
Tein Herran kanssa sopimuksen, että kuljeta Sinä.
Vie sinne minne haluat. Sain vahvasti sydämelle sen, -
että nyt on minulle jotakin muuta tarjolla.
Koin, että se peltoala, joka minulla oli ollut merivoimissa kylvettävänä -
omalla esimerkillä, uskolla ja todistamisella, -
se oli täytetty ja tehty. Otin sitten rohkean askeleen -
luottaen Herraan, että lähden varmasta, vakaasta virkaputkesta.
Aika epävarmaan, muutos- alttiiseen maailmaan.
Silloin 2011 tapahtui myös hengellisessä maailmassa.
Jotakin murroksellista ja ihmeellistä. Se oli minullekin paikka todeta, -
että roikun mieluummin toivossa ja totuudessa, -
kuin menen maailman mukana Kankkulan kaivoon.
Kyllä se inhimillisesti katsoen, kun olit niin kauan ollut siellä.
Se oli tuttua ja varmaa leipää.
Lähteä sitten inhimillisesti katsoen epävarmaan maailmaan.
Siinä on mennyt jo ... montako vuotta? 5-6 vuotta.
Nyt on mennyt 5 vuotta siitä, kun olen lähtenyt.
Sen jälkeen olen ollut jatkuvasti Herran omana.
Kuuliainen ja kysellen mennyt eteenpäin.
Alun perin lähdin todella -
Herran johdatuksessa kehittämään yritysideaa.
Taitaja- ja kulttuuri yhteisöpalveluja. IFITFI yritysideaa internetiin, -
johon pyrin hakemaan rahoitusta. Kun rahoitus ei järjestynyt -
niin se pikkuhiljaa osoittautui minulle kanavaksi verkostoitua -
hyvin erilaisten ihmisten kanssa sosiaalisessa mediassa.
Linkedinissä, facebookissa. Sain huomata, että Herra halusi -
käyttää minua tässä Jumalan valtakunnan hengellisessä työssä.
Sain todistaa uskosta ja varsin ihmeellisiäkin asioita -
elää todeksi omassa elämässäni.
Olen niistä hyvin avoimesti -
omalla Yritysidean kotisivulla ja sosiaalisessa mediassa kertonut -
ja muutenkin lähimmäisiä rohkaissut.
Olen jakanut, mitä Herra on kulloinkin antanut jaettavaksi.
Tämä uusi tekniikka ja uudet ympäristöt, facebookit etc.
Ne ovat välineitä, joilla ihmisiä voidaan kohdata.
Sinä olet tuonut tämän Sanoman juuri näitten kautta.
Millaisia kokemuksia sinulle on tullut tässä muutamassa vuodessa?
Juuri näin eli internet ja sosiaalinen media on todella tänä päivänä -
valjastettu Herran työhön vahvasti.
Tavoittaa päivittäin ja reaaliaikaisesti jatkuvasti kaikki lähimmäiset, -
kun Herra haluaa puhutella joillakin asioilla.
Olen saanut ihan pieniä asioita mutta myös itselle henkilökohtaisesti -
mullistavia asioita elää todeksi tänä aikana.
Sana on alkanut avautumaan Pyhän Hengen koulussa ihan eri tavalla.
Jotenkin olen kokenut sydämelläni sen usein, -
että olen saanut kirjoittaa sähkö- posteja. Jakaa lähimmäisille -
siitä hyvästä aarteesta, jota Pyhä Henki on Sanan kautta antanut.
Sana on todella muuttunut hengelliseksi elämän leiväksi.
Se on avautunut ihan eri näkö- kulmista kuin se perinteinen tapa -
millä ehkä lähestyin nuorempana vähemmän hengellisesti asiaa -
Pyhältä Hengeltä kysellen. Se on tullut ihan eri tavalla eläväksi.
Totuus on sitä kautta antanut erilaista näkökulmaa -
ja tuonut varmuutta hengelliseen elämään.
Se on periaatteessa hyvin vuorovaikutteista ja vilkasta -
se kommunikaatio, kun menet nettiin.
Sinulla on varmaan käsityksiä palautetta ja muuta -
siitä miten Suomi voi, verkostosta missä sinä olet ollut.
Millaista haluaisit poimia sieltä esiin?
Oikeastaan työni tässä muurinaukossa mihin Herra on asettanut, -
on ollut enemmän yksisuuntaista kuin vuorovaikutteista.
Olen ollut taho, joka on saanut jakaa asioita.
Toki minulle lähetetään myös sähköpostia, vinkataan linkeistä -
ja kehotetaan tutustumaan sinne, tänne ja tuonne.
Olen ollut uskollinen ja kuuliainen sydämen puheelle.
Herran henkeeni puhumalle kerronnalle ja Sanalle.
Olen joka ikinen kerta punninnut sen rukoillen ja kysyen: "Herra haluatko, -
että perehdyn tähän." Niin paljon on monenlaista tarjolla, -
että en tulisi ottaneeksi jotain epäpuhdasta.
Olen luottanut siihen, että Pyhä Henki osoittaa asioita Sanasta, -
kertoo ja kehottaa jakamaan niitä, mitä on, -
ja jokainen uskova voi itse punnita omalla sydämellään Herran kanssa -
rukoillen, että mikä on se hedelmä, joka tästä poimitaan -
tai olla poimimatta. Haluaisin muutaman asian jakaa täältä.
Koin, että on muutamia asioita, -
jotka nousivat minulle Jesajan kirjasta.
Luku 43:18-19 tähän hetkeen.
"Älkää entisiä muistelko, älkää menneistä välittäkö.
Katso, minä teen uutta; nyt se puhkeaa taimelle, -
ettekö sitä huomaa? Minä teen tien autiomaahan, virrat aavikolle."
Tähän sain sydämelle näin, että Jeesus tekee tien autiomaahan -
ja virrat aavikolle. Jatkaen Johanneksen evankeliumista.
Luvusta 17.
Jae 2. "Sinä olet uskonut hänen valtaansa kaikki ihmiset, -
jotta hän antaisi iankaikkisen elämän kaikille, jotka olet hänelle antanut."
Jeesus antaa iankaikkisen elämän kaikille, -
jotka Isä antaa Hänen omikseen.
Edelleen Johanneksen evankeliumista.
Luku 7:37-39.
"Juhlan viimeisenä, suurena päivänä Jeesus nousi seisomaan ja huusi:
'Jos jonkun on jano, niin tulkoon minun luokseni ja juokoon.
Joka uskoo minuun, niin kuin Raamatussa sanotaan, -
hänen sisimmästään juoksevat elävän veden virrat.'
Tämä hän sanoi Hengestä, jonka häneen uskovat tulisivat saamaan, -
sillä Henki ei ollut vielä tullut, koska Jeesusta ei ollut vielä kirkastettu."
Jeesus kutsuu kaikki janoiset elävän veden luokse.
Kiitos Jukka siitä, että sinä lopetit tämän Jumalan Sanaan, -
jossa oli hyvin keskeistä asiaa meille kaikille kristityille.
Kiitos, että tämä Sana saa tehdä sen tehtävän mitä varten sinä sen luit.
Herra siunatkoon sinua tässä evankeliumin työssä, -
mitä uutta teknologiaa käytätkään tulevaisuudessa sen läpiviemiseen.
Jäämme ohjelman jälkeen kuuntelemaan tätä -
alussa mainittua musiikkia. Kiitos sinulle.
Olet juuri katsonut Isännän Pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit tukea sen tuottamista soittamalla numeroon 0600-10077 -
tai lahjoittaa pankkitilille ruudussa näkyvällä viitenumerolla.
Kiitos.
Tekstitys: Mauri Porkola