Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Tässäkin ohjelmassa tulette näkemään, -
miten suuri on Jeesuksen muuttava voima. Tervetuloa Heikki Talo. - Kiitos.
Sinä olet toist puolt jokkee. En tiedä kummalta mutta Turusta kuitenkin.
Me olemme aina tois puol jokkee. - Aivan.
Kun ennen tätä ohjelmaa keskustelin kanssasi -
niin täytyy sanoa, että sait aika heikot eväät -
elämääsi ensimmäisinä vuosina. Kerrotko millaiseen kotiin synnyit ja -
millainen koti oli? - Synnyin tyypilliseen sodanjälkeiseen -
työläisperheeseen, jossa isä ja äiti kävivät töissä.
Isässä näki 5 vuotta sodassa olleen miehen -
ja ne jäljet, jotka sota oli jättänyt.
Lapsuudesta muistan lähinnä vaan pelkkää vanhempien riitaa -
ja omaa jatkuvaa sairastelua.
Meillä oli suhteellisen köyhää. Ei niin, että olisi ollut jostain puutetta, -
koska äiti oli kuitenkin ahkera. Hän ompeli itselle kuin myös meille -
kaikki vaatteet. Isä teki töitä yötä päivää.
Ei meillä puutetta ollut, päinvastoin. Olimme sillä alueella ainoa -
työläisperhe, jolla oli jonkinlainen oma talo.
Aivan. Mutta ehkä rakkautta ja muuta huolenpitoa oli niukemmin.
Sitä oli todella paljon niukemmin, koska isästäni voisi sanoa, -
että hän oli ateisti henkeen ja vereen.
Hänellä ei ollut minkäänlaista ymmärrystä eikä halua ymmärtää -
Raamatun Sanaa, Jumalaa ja yleensä uskoa.
Koulukin jäi. Keski- ja oppikoulu jäi 3. luokkaan vai mitä?
Näin teki ja 3. luokan kävin kahteen kertaan. - Aivan.
Sitten, oliko musiikki?
Sitten tuli tämä rautalankamusiikki ja pitkä tukka.
Enemminhän se oli kitaran kantamista kaupungilla, että muka tytöt näkisivät.
Jokin verran soiteltiinkin kouluhipoissa jne.
Sitä myöten nuorena heti opeteltiin juomisen jalot taidot.
Minullehan se sopi, koska olin täynnä kaikenlaista fobiaa.
Aivan ja sinulla ei ollut oikein pohjaa mistä olisit ponnistanut.
Ei ollut. Kotoa ei oikeastaan muuta saanut kuin -
jonkin neuvon, miten pitäisi olla ja tehdä, koskaan ei osannut olla hyvin.
Äiti antoi eväät matkalle, -
että et ole koskaan ollut, et ole eikä sinusta tule mitään.
Tämä lähtökohta oli sellainen, että osaa arvata, -
että tulee vain huono jatko. Jatko ei ollut kovin hyvä. - No ei ollut.
Näihin kipuihin ja henkiseen romahtamiseen voi sanoa, -
joka tapahtui pikku hiljaa jo ihan nuoruudessa. Siihen oli alkoholi lääke.
Sitä käytettiin niin paljon kuin sitä saatiin.
Kyllä tänä päivänäkin moni nuori joutuu kärsimään -
saman kierteen kuin mitä sinäkin kävit.
Kyllä ja jos ei ole turva- ihmistä lähellä eikä ympärillä.
Se on katkera tie mitä mennään.
Mihin tämä lopulta johti sinun elämässäsi?
No, se johti lopulta pikku rikolliseen toimintaan.
Shekkivihkojen ja shekkien ylittämisiin. Kaikkeen tällaiseen.
Ei voi tietystikään sanoa, että pikkurikollisuuteen -
mutta kuitenkin ettei väki- valtarikollista ja tällaista.
Kuitenkin niin paljon sain pikku hiljaa kasattua, -
että poliisit olivat perässä.
Oliko niin, että menit Itä-Suomeen.
Yhdessä vaiheessa minua syytettiin ryöstöstä, -
jota en todellakaan ollut tehnyt.
Eikä minua siitä myöskään tuomittu, mutta olin poliisia paossa.
Pelkäsin kuin ruttoa, että joudun putkaan ja -
minulla oli paha ahtaan paikan kammo.
Näin kävi kuitenkin. - Näin kävi.
Pakoilin ehkä pari kolme viikkoa.
Niin kauan kun oli rahaa mentiin taksilla, junalla jopa lentokoneella.
Kun rahat loppuivat niin sitten liftattiin.
Lopulta tultiin siihen pisteeseen ettei ollut mitään.
Mikä oli se piste sitten, kun poliisit ottivat sinut ja laittoivat putkaan?
Piste oli se, että olin käynyt jonkun kerran.
Oikeastaan voin kertoa tähän sellaisen asian, että olin asunnoton.
Ei ollut asuntoa. Nukuin yön roskalaatikossa.
Sieltä minut löysi yksi katulähetystyöntekijä.
Yhtenä aamuna aukaisi kannen ja huusi "huhuu, onko kukaan kotona".
Hän kävi minua katsomassa ja vei minut kokoukseen.
Se on ensimmäinen kosketus tällaiseen hengelliseen yhteyteen.
Asiat menivät eteenpäin ja olin tilanteessa, -
että todellakin olin poliiseja paossa Itä-Suomessa.
Ymmärsin, että jotakin on ylhäällä. Jumala on olemassa.
En osannut rukoilla enkä osannut mitään -
mutta olin niin loppu henkisesti.
Nälkä oli ja kurja olo niin menin kadulle polvilleni.
Menin polvilleni sen takia, että näin seinässä valon, jossa luki "Pelastus".
Mietin, että mikä on tuollainen liike kuin "Pelastus."
Mitä myy tuollainen kauppa?
Kun pääsin lähemmäksi niin huomasin, että -
että puolet neonvalosta oli sammunut ja "armeija" sana -
oli pimeänä eli se oli Pelastusarmeija. - Aivan.
Kello oli yöllä 2. Renkutin ovea. No eihän siellä kukaan ollut -
mutta enää en jaksanut mennä. Jalat olivat rakoilla, kengät loppu -
ja vaatteet epämiellyttävät. En jaksanut enää pakoilla.
Kävelin poliisilaitokselle. Siellä oli päivystys.
Kerroin asiani, että minua etsitään. Olen pakomatkalla.
Kuunteli vähän aikaa ja tämä poliisi sanoi, -
"Kuule, tehdäänkö niin, että menet nyt kotiin ja nukut siellä -
ja tulet aamulla, jos tuntuu siltä, niin tulet tänne."
Sanoin, että ei, mun koti on niin kaukana.
He luulivat sitten, että olen jokin tavallinen yökulkija ilman asuntoa.
Sanoin, että ei kyllä minua etsitään todellakin.
Tuli toinen poliisi ja sanoi, että hän ottaa ulalla yhteyden Turkuun.
Kun tuli takaisin niin sanoi, että meidän on laitettava sinut rautoihin.
Kysyin, että minkä takia? Minähän olen itse tänne tullut.
Sanoivat, että joo olet kuulemma arvaamaton kaveri ja -
meidän pitää ottaa nuo tupakat pois sinulta.
Sanoin, että älkää hyvä ihminen viekö tupakkaa. En pärjää ilman.
He sanoivat, että valtio antaa sinulle Marlboro askin. He ottavat nämä.
Sinä käytät huumetta. Sanoin, että en varmasti ole käyttänyt huumetta.
Eikä näissä ole mitään huumetta.
Pienellä paikkakunnalla eivät olleet niin kokeneita.
He ottivat ja siitä alkoi oikeastaan -
tie vapauteen vaikka vankilaan olin menossa. - Aivan.
No kerropa mitä siellä vankilassa tapahtui.
Se oli minusta aika ihmeellistä.
Olin Turussa. Ensin poliisivankilassa jonkin aikaa, vissiin pari viikkoa.
Sieltä vietiin tutkinta- vankeuteen Turun lääninvankilaan.
Siellä minulla ei ollut mitään mahdollisuutta omasta mielestäni -
kenenkään kanssa puhua. Minulla oli sellikaveri, -
joka oli tehnyt henkirikoksen. Enkä uskaltanut itse nukkua.
Pelkäsin häntä niin paljon.
Kävi niin, että muutaman viikon päästä hän lähti ja sanoi, että menee -
rosiskierrokselle ja tulee takaisin. Hänellä oli asioita selvitettävänä -
muilla paikkakunnilla. Tarkoitti sitä, että sain jäädä yksin selliin.
Käytin sen tilaisuuden hyväkseni.
Kun olin eräänä iltana hiljentynyt, minulla oli todella paha sellikammo, -
ahtaan paikan kammo. Pelotti niin valtavasti, kun olin yksin kopissa.
Minulle tuli ihan kauhu.
Menin sängyn vierelle uudelleen polville ja itkin sydämeni Jumalalle.
Sellaista mitä en tiennyt mikä Hän on? Kuka Hän on?
Itkin sydämeni ja sanoin, että en jaksa.
Kuulin Jeesus-talolla katulähetyksessä Turussa, -
että kun ihminen tulee tykösi niin Sinä et heitä pois.
Sinä olet luvannut tulla vastaan. Tässä minä olen. En osaa rukoilla.
En osaa tapaa millä pitäisi tulla luoksesi.
Itkin sydäntäni, en tiedä kuinka kauan. Kunnes havahduin.
Valtavan kirkas valo tuli siihen selliin.
Varovasti katsoin. Hohtava iso enkeli.
Todella ihana hyvä olo.
Meni jonkin aikaa siinä.
Sitten katsoin, että voi hyvänen aika sellin kalterit ovat pois.
Ymmärsin, että olin pyytänyt apua, että pelkään kun on kaikki suljettu.
Menin ja kokeilin niitä kaltereita. Ne olivat todella poissa.
Sitten näin tuomiokirkolle päin.
Ikkunoillehan ei saa nousta, koska ne ovat katonrajassa.
Se on kiellettyä mutta otin jakkaran ja näin ikkunasta kuinka -
2 enkeliä kulkivat kohti Turun tuomiokirkkoa, lensivät taivaalla.
Näin niiden välillä ne kalterit, mitkä olivat minun ikkunassa olleet.
Siinä vaiheessa käsitin, että minä olen seonnut.
Tulin alas, menin polvilleni ja -
jäin itkemään ja huusin, että -
olet Sinäkin Jumala, kun aiheutit minulle tällaisen.
Nyt minulle vasta pitkä vankila- tuomio tulee, kun he näkevät, -
että olen sahannut kalterit pois. Kukaan ei usko minua, jos sanon, -
että enkelit varastivat kalterit. Huusin ja raivosin, että Jumala, -
mitä Sinä teit minulle. Veit minun kalterit sellistä.
Aikaisemmin olin itkenyt sitä, että pelkään.
Jonkin ajan kuluttua, olin polvillani, -
tuli 2 pientä helisevää.
Ensin luulin niitä linnuiksi. Katsoin, että enkeleitä.
Ei noin pieniä enkeleitä voi olla.
Olivat ihan samanlaisia kuin kiiltokuvissa pikku possun näköisiä.
He alkoi heiluttamaan huuliani.
Merkillistä kutinaa ja pulputusta tuli suusta.
Ajattelin, että nyt olen aivan sekaisin.
En ikimaailmassa ole kuullutkaan mistään kielillä puhumisesta.
Enkä mistään yliluonnollisesta mutta minulla oli valtavan hyvä olla.
Minä pulisin sen aamuyön siinä ja heti, -
kun herätys tuli niin löin läpää ulos -
mikä tarkoittaa, että haluaa päästä, että on asiaa vartijalle.
Laitoin lapun, että minulla on hätätapaus, -
täytyy päästä vankilapastorin tykö.
Niin pääsin sitten sen päivän aikana.
Siellä oli rovasti Mauno Leskelä vankilapastorina.
Hän kuunteli kertomustani. Kerroin hänelle.
Uskooko pastori, että enkelit voi tulla ja heiluttaa huulia ja kutisee kurkusta.
Nyt kun kävelen niin jalat eivät ota lattiaan kiinni.
Kun kokeilin näin, oli niin kuin kuori ympärillä.
Olenko mennyt ihan sekaisin. Hän kuunteli ja katseli ovelan näköisenä.
Hän oli herännäispastori. Jälkeenpäin ymmärrän, että -
hän oli vähän hankalassa tilanteessa. Mutta hän kysyi, että -
onko sinulla siviilissä ketään, jonka kanssa olet näistä asioista puhunut.
Kerroin, että on Turun katulähetyksessä Kaija Raninen.
Hän otti puhelimen ja soitti Herättäjän toimistoon.
Kaija oli siellä töissä ja hän antoi puhelimen minulle -
ja Kaijalle kerroin saman kertomuksen, tarinan.
Sieltä alkoi kuulumaan halleluja ja kauhea ilonkirkaisu.
Hän sanoi, että nyt Leskelä antaa sinulle Raamatun.
Menet selliin ja luet sitä Raamattua.
Minä tulen huomenna ja kerron sinulle kaiken.
Jos oikein muistan, niin tuomio oli vissiin yli 2 vuotta -
mutta ensikertalaisena pääsit puolella pois.
Sen ajan sait lukea Jumalan Sanaa.
Kyllä ja kaveri, joka oli ollut kanssani sellissä, tuli takaisin.
Aloin heti kertomaan hänelle mitä enkelit kertoivat.
Hän oli mennyt vartiopäällikön tykö ja sanonut ettei uskalla asua siellä.
Hänen täytyy päästä pois sellistä. Se kaveri on hullu.
Puhuu minusta ja olin häntä alussa pelännyt.
Tarkoitti sitä, että sain koko tuomioajan olla yksin.
Sain rukoilla ja opiskella Raamattua niin paljon kuin halusin.
Siinä muuttui elämäsi kokonaan.
Se muuttui. Tämä katulähetys työntekijä Kaija kävi -
minua viikoittain katsomassa. Hän opetti minua. - Joo.
Muistan vielä ihan alusta aloitimme. Filippiläiskirjeestä mentiin.
Mitä löysin kohtia niin hän niin kuin pientä lasta opetti.
Minulla oli ennen varmaan, kun Ritu Ylipahkalalla, oli konnakuoro -
siellä lääninvankilassa. Pidin kokouksia.
Muistan vielä tänä päivänä ensimmäisen saarnani.
Minulla oli käsitys, että kun mansikka- pellolle heitetään paljon sontaa, -
hevosen lantaa, niin sen tähden tulee makeita marjoja.
Käytin tätä saarnassa esimerkkinä.
Kun Jumala tulee elämään niin meistä tulee makeita.
En ymmärtänyt mitään vielä mutta kova halu oli kertoa. - Joo.
Sitten lähdin sellistä selliin ja kiersin.
Joo. - Kerroin sitä iloani.
Oletko koskaan miettinyt sitä, että -
olisitko koskaan voinut tehdä sitä mitä olet sen jälkeen voinut tehdä, -
jos ei olisi ollut aika rankkaa vaihetta?
En, en varmasti, koska se on ollut koulutusta kuitenkin.
Niin, koska sinä tiedät miltä tuntuu roskiksessa nukkua, -
kun ei ole mitään. Sinä tiedät sen ja osaat samaistua siihen ihmiseen, -
jolla on sama tilanne. - Kyllä.
Nyt kun Jumala on käyttänyt ja vienyt elämässä hyvin paljon eteenpäin.
On avautunut aivan uusia asioita. Ihan lyhyesti kerrotko sitä -
mitä te olette Ruotsissa tehneet. - Meillä oli Ruotsissa, -
ensin olimme Venäjällä Ruotsin lääkärilähetyksen lähettinä.
Ajettiin yksi projekti. Useampi rekkakuorma tavaraa.
Sen projektin jälkeen, kun tulimme takaisin. Olimme nähneet katulapsia -
niin meille tuli palo siitä, että haluamme Ruotsin puolella -
tehdä jotain lasten eteen. Haimme ja pääsimme koulutukseen.
Alussa olimme tällainen sijaisperhe.
Pikkuhiljaa siitä menimme yksityiselle -
ja lopulta perustimme oman turvakodin. - Aivan.
Meillä on ollut yhteensä 52 kasvattilasta 18 vuoden aikana.
Minkä verran yleensä keskimäärin? - 3 maksimissaan.
3 vuotta? - Siis pituudesta -
ihan 5-6 päivästä 8-10 vuoteen.
Se riippuu ihan tapauksesta.
Meillä on vieläkin yksi orpopoika, olemme tai vaimoni on virkahuoltaja.
Sanoisin näin, että te olette tehneet vaimosi kanssa jotain sellaista, -
jossa vaaditaan rakastava sydän.
Kyllä ja voin sanoa sydämestä, että sain ihanan vaimon, -
joka on syntynyt äitihahmoksi.
Vaimo ei tullut sinun valintana vaan Jumala valitsi.
Aamen. Olin menossa tai kun tulin vankilasta niin -
uskovat olivat päättäneet, että Heikki ei tule selviämään siviilissä suoraan.
Tiesin itsekin, että en tule.
Katulähetyksen ompeluseuran naiset olivat keränneet kolehdin -
ja antoivat minulle stipendin, että pääsin Kauniaisiin Raamattuopistoon.
Olin sinne menossa. Kauniaisten bussia odotti kaksi tyttöä.
Jumala oli näyttänyt minulle pisama- naamaisen vaaleatukkaisen tytön.
Tiesin, että hänestä tulee minun vaimo.
En ollut koskaan häntä nähnyt. Tytöt seisoivat bussiasemalla.
Kävelin toisen tykö. Esittelin itseni ja hän kertoi, -
että hänen nimensä on Riitta. Sanoin, että sinusta tulee minun vaimoni.
Katsoi vähän ja sanoi "ai jaha." - Niin tuli.
Niin tuli. Menimme kihloihin sitten muutamien kuukausien jälkeen -
ja saman vuoden joulukuussa meidät vihittiin.
Sinä olet vaimosi kanssa yhdessä tehnyt tätä työtä. - Kyllä, kyllä.
Olette todella saaneet hengellisessä työssä olla ja menestyä.
Sitten teille on Jumala myöskin -
suonut sellaisia yllättäviäkin varoja.
On kyllä, täytyy sanoa, että meille syntyi kova halu pitää kokouksia.
Ruotsin puolella kun olimme niin suomenkieliset kokoukset olivat -
valtion kirkon puolella jonkin verran ja vapaiden suuntien puolella olivat -
järjestäytyneet helluntai ja vapaakirkko mitä oli.
Kuitenkin näimme tarpeen suureksi ja etsittiin kirkkoa.
Aivan. - Ei löydetty. 2 vuotta etsittiin -
kunnes eräänä kertana tulimme Turkuun yhteen kokoukseen ja -
kuulimme, että kirkko myytävänä.
Nyt se on ollut jo jonkin aikaa teidän käytössä ja sinulla on hyvin -
konkreettinen suunnitelma rakentaa sinne myös studio.
Se on mahdollisuus ja se työ on jo loppusuoralla.
Kyllä. Turussa tämä oli entinen baptistiseurakunta.
Ostimme sen kirkkorakennuksen. He ovat yhä edelleen vuokralaisena.
He eivät ole mihinkään lähteneet. Todella rakennamme sinne studiota.
Lähetämme pieniä lähetyksiä viikoittain. 5-kamera systeemillä.
Joo. - Opettelemme tätä uutta asiaa.
Ne ovat robottikameroita. Kun ne toimivat hyvin, niin ne ovat tuottavia -
ja tehokkaita. Minimihenkilökunnalla pystytään tekemään. - Näin on.
Sinulla ja vaimollasi sydän palaa -
tehdä sitä työtä, minkä Jumala on antanut -
teidän sydämellenne. - Kyllä. Voin sanoa sillä tavalla, -
että Jumala on kyllä puhunut paljon näkyjen kautta myöskin -
ja antanut henkeen tietoisuuden, että miten pitää toimia. - Joo.
Esimerkiksi tästä veikkausvoitosta, josta saimme rahat kirkkoon -
niin 10 vuotta aikaisemmin me tiedettiin se.
Koko sen 10 vuoden aikana tietoisuus kasvoi -
emmekä kuitenkaan odottaneet sitä aina.
Ei, vaan se tuli ihan niin kuin vahingossa.
Vähän niin kuin Aabrahamille annettiin lupaus.
Kesti aika kauan mutta lupaus piti.
Aamen. Niin meidänkin kohdalla. - Siihen täytyi vain uskoa.
Nyt Heikki sanoisin, että nyt sinulla on mahdollisuus kertoa -
katsojille mitä Jumalan Pyhä Henki sanottavaksesi nyt antaa. Ole hyvä.
Kiitos. Haluan hyvä ystävä kertoa sinulle.
Meillä on elävä ja voimallinen Jumala.
Hän puhuu, ilmoittaa asioita Hänen Sanassaan ensi sijaisesti.
Koen hyvin syvästi, että jokainen ihminen, -
joka lähestyy häntä pyytäen apua.
Tälläkin hetkellä teitä on monta ihmistä.
Jumala sanoo, että odota.
Minulle itselleni oli hirveän vaikeaa odottaa.
Määrättyjä asioita, kun oppi odottamaan, niin Jumala palkitsi.
Olin vankilassa ja rukoilin, että anna minulle Jumala uskova vaimo.
Pyhä Henki sanoi: "Odota."
Tuli päivä, jolloin minä sain vaimon.
Sitten rukoilimme 2 vuotta, että anna meille lapsi.
Rukouksin teimme lapsen, rukouksin sitä kannettiin äidin vatsassa -
ja rukouksin aina iltaisin käytiin huoneessa ja siunattiin heitä.
Jumala sanoi: "Heikki odota."
Meillä on tänä päivänä 2 biologista lasta, uskossa, -
toimii Jumalan valtakunnassa.
Jumala antoi silloin vankilassa ollessa jo minulle siitä näyn, -
että eräänä päivänä saat julistaa hänen evankeliumiaan -
ja kutsua ihmisiä, jotka ovat avun tarpeessa -
ja hädässä niin kuin itse olin.
Tänä päivänä olen kutsumassa sinua.
Paikkakunnallasi on varmasti uskovien seurakunta.
Ryhmittymiä, jossa ihmiset hakevat ja puhuvat Jumalalle.
Kehotan sinua. Mene tällaiseen.
Yhdy kanssani tähän rukoukseen.
Elävä taivaallinen Isä, kuule minua -
Poikasi Jeesuksen Kristuksen nimessä.
Auta minua. Aamen.
Heikki sinä olet todella konkreetti- sesti päässyt kokemaan -
Jumalan todellisen rakkauden. Kun ajattelee, että kaikkivaltias Jumala -
on puhunut sinulle, vaimollesi ja antanut -
neuvoja ja profeetallisia viestejä etukäteen, -
jotka ovat toteutuneet. Se on valtava etuoikeus sinunkin elämässä, -
että olet saanut elää tämän elämän.
Se viesti menee voimallisesti tämänkin ohjelman kautta koko Suomeen -
ja muuallekin. Kiitos Heikki. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän Pöydässä ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut sinua -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10077
tai lahjoittaa pankkitilille ruudussa näkyvällä tili- ja viitenumerolla.
Kiitos.
Tekstitys: Mauri Porkola