ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Ka selles saates me näeme, kui suur on Jeesuse muutev vägi.
Tere tulemast Heikki Talo!
Tänan!
Ma ei tea küll, kummalt poolt jõge sa tuled,
aga sa tuled Turust.
Me tuleme alati teiselt poolt jõge.
Enne saadet vesteldes sain teada,
et said oma esimese teemoona eluks juba esimestel eluaastatel.
Räägi lähemalt, millises kodus sa sündisid
ja milline su kodu oli?
Sündisin tüüpilisse sõjajärgsesse töölisperre,
kus isa ja ema käisid tööl.
Isas nägin 5 aastat sõjas olnud meest ja sõja jäetud jälgi.
Lapsepõlvest mäletan veel vanemate omavahelisi tülisid.
Samuti enda pidevat haigestumist.
Elasime suhteliselt vaeselt.
Puudust küll polnud, sest ema oli hästi virk.
Ta õmbles meile kõigile riided.
Isa tegi tööd ööl ja päeval, nii et meil polnud puudust millestki.
Olime ainuke töölispere, kellel oli oma maja.
Aga armastust ja hoolimist oli vähem.
Seda oli palju kesisemalt,
sest isa kohta võis öelda, et ta oli üdini ateist.
Tal polnud mingit arusaamist ja ta ei tahtnudki aru saada
ei Piiblist, Jumalast ega usust üldse.
- Su keskkool jäi ka 3. klassis pooleli?
Jah.
Seda 3. klassi käisin ka kaks korda.
Siis hakkasid muusikaga tegelema.
Tuli metalltraadi muusika, pikk tukk.
Pigem oli see lihtsalt kitarri kaasas kandmine linna peal,
et ikka tüdrukud ka näeksid.
Kuid mingil määral ikka mängisime ka, koolipidudel ja mujal.
Siis tutvusime alkoholiga.
Mulle sobis see kõik igati, sest olin täis igasuguseid foobiaid.
Sul polnud sellist aluspõhja, mis oleks sind pingutama pannud?
Ei.
Kodus sain vahel mõne nõuande, kuidas olla ja toimida.
Ma ei osanud kunagi olla ilusti.
Ema andis mulle ellu kaasa sellise toiduse: "Sa pole olnud keegi,
sa pole keegi ja sa ei saagi kunagi mitte keegi olema."
See oli selline lähtekoht, millest võis arvata,
et edasi läheb vaid halvemaks.
Ja läkski halvemaks. - Jah.
Oma isiklikku vaimset kokkukukkumist ja teisi valusid, mis olid nooruses,
ravisin alkoholiga.
Seda tarbiti nii palju, kui seda kätte saadi.
Ka tänapäeval kannatavad mitmed noored
sama asja all nagu sinagi kord.
Jah. Kui inimese ümber pole turvalist keskkonda,
siis see on kibe teerada, mida mööda minnakse.
Kuhu see kõik sind su elus välja viis?
Lõpuks viis see pisikuritegevuseni.
Kasutasime kurjasti ära tšekke ja tšekivihikuid.
Siiski ei pannud me toime vägivaldseid kuritegusid.
Aga kurja sai tehtud nii palju, et politsei oli kannul.
Siis läksid Ida-Soome ja edasi?
Mind süüdistati tol ajal röövimises, mida ma tegelikult polnud teinud.
Nii et lõpuks mind süüdi siiski ei mõistetud.
Aga ma kartsin siiski, et mind pannakse kinni.
Ja nii ka juhtus.
Juhtus jah.
Põgenesin paar-kolm nädalat eest ära.
Nii kaua, kui raha jätkus,
sõitsime taksoga, rongiga, isegi lennukiga.
Kui raha otsa sai, hankisime seda juurde.
Lõpuks jõudsime sellisesse punkti, kus meil polnud enam midagi.
Milline see punkt oli, kui politsei su kinni võttis ja pokri pistis?
Asi oli selles, et ma olin kodutu. Mul polnud eluaset.
Öösiti magasin prügikastis.
Sealt leidis mind kord üks tänavamisjonär.
Ta avas ühel hommikul prügikasti kaane
ja hüüdis: "Kas keegi on kodus?"
Ta käis mind vaatamas ja viis mind koosolekutele.
See oli esimene kokkupuude vaimuliku eluga.
Asi jätkus nii, et olin Ida-Soomes ikka politsei huviorbiidis.
Siis sain aru, et midagi on üleval. Et Jumal on olemas.
Ma ei osanud palvetada ega mitte midagi teha.
Olin vaimulikult nii omadega läbi.
Oli nälg ja paha olla, nii et laskusin tänaval põlvedele.
Põlvitasin selle pärast, et nägin seinal valgustatud kirja "PÄÄSTE".
Mõtlesin: "Mis äri see PÄÄSTE selline on?
Mida see pood müüb?"
Lähemale minnes nägin, et pool neoonvalgusest oli kustunud.
Pimedas oli sõna ARMEE. Ehk siis, see oli PÄÄSTEARMEE.
Kell oli 2 öösel.
Kolistasin ust, aga seal polnud mitte kedagi.
Aga kuhugi minna ma enam ka ei jaksanud.
Jalad olid rakkus, kingad katki ja riie seljas kulunud.
Ei jaksanud enam kuhugi minna.
Käisin politseijaoskonnas.
Seal oli korrapidaja.
Ütlesin, et mind otsitakse taga.
Et olen jooksus.
Siis politsei ütles: "Teeme nii, et magad nüüd selle öö kodus ära
ja tuled hommikul tagasi, kui sulle niimoodi tundub."
Ütlesin, et mu kodu on nii kaugel.
Ta arvas, et olen lihtsalt üks kodutu hulkur,
aga ma ütlesin, et mind tõesti otsitakse taga.
Siis tuli teine politseinik ja ütles,
et võtab Turuga raadiojaama teel ühendust.
Kui ta tagasi tuli, siis ta ütles:
"Nüüd peame sul käed raudu panema."
Küsisin: "Mispärast? Ma tulin ju ise kohale."
Nemad: "Jah, aga sa oled ettearvamatu inimene.
Teiseks peame sult' suitsud ära võtma."
Palusin, et ärgu nad ometigi mu suitsusid ära võtku,
kuna ma ei saanud ilma hakkama.
Nad ütlesid, et riik annab mulle Marlboro paki.
Need aga võtavad ära, kuna ma pidavat tarvitama narkotsi.
Ütlesin, et kohe kindlasti ei tarvita ja neis suitsudes pole narkootikume.
Aga väikestes maakohtades nad polnud nii kogenud ja võtsidki ära.
Siis õigupoolest algas mu tee vabadusse,
kuigi olin minemas vangi.
Mis seal vanglas juhtus? Mu meelest oli see väga imeline.
Olin mingi aeg Turus politsei arestimajas.
Umbes paar nädalat.
Sealt viidi mind edasi eeluurimisvanglasse
Turu Lääne-vanglas.
Mu meelest polnud seal mingit võimalust kellegagi rääkida.
Mul oli kongikaaslane, kes oli sooritanud isikuvastase kuriteo
ja ma ei julgenud isegi magada.
Kartsin teda niivõrd.
Aga juhtus, et mõne nädala pärast ta läks minema.
Ta ise ütles, et liigub ringi ja tuleb siis tagasi.
Tal oli vaja ka teistes piirkondades asju selgitada.
See tähendas seda, et ma sain jääda üksi kambrisse.
Kasutasin seda olukorda oma kasuks.
Ühel õhtul tuli mu peale kohutav kambri kartus.
Kartsin nii väga, kui üksi kambris olin.
Kogesin tohutut hirmutunnet, mistõttu põlvitasin uuesti voodi ette
ja nutsin südamest Jumala ees.
Ma ei teadnud, milline Ta on ja kes Ta on?
Kuid nutsin südamest ja ütlesin: "Ma ei jaksa enam."
Olin kuulnud Jeesusest tänavamisjoni kaudu Turus,
kus öeldi, et kui inimene tuleb Jeesuse juurde,
siis Ta ei lükka teda eemale!
"Sa oled tulnud, et mind vastu võtta. Siin ma olen!
Ma ei oska palvetada ega kuidagi Su juures olla!"
Nutsin seda südamest ei tea, kui kaua.
Kuni kambrisse tuli kirgas valgus.
Vaatasin ettevaatlikult - seal oli üks suur ingel.
Mul oli siis tõeliselt hea olla.
Läks mingi aeg mööda.
Siis ma vaatasin: "Tohoh! Kambri trellid on läinud!"
Olin palunud abi, kuna kartsin seda kinnist ruumi.
Vaatasin ja proovisin neid trelle - need olid tõesti eest ära.
Siis nägin aknast, kuidas 2 inglit lendasid taevas Turu Toomkiriku kohal
ja nende vahel nägin neid trelle, mis olid enne mu akna ees olnud.
Sel hetkel mõtlesin, et olen täitsa segi läinud.
Tulin aknalt alla, põlvitasin ja hakkasin nutma.
Hüüdsin: "Mis Jumal Sa küll oled, et mulle midagi sellist tegid!
Saan nüüd pika vanglakaristuse, kuna lõhkusin trellid ära.
Keegi ei usu mind, kui ütlen, et inglid viisid trellid minema."
Kisendasin ja olin raevus: "Jumal, mida sa mulle tegid?
Viisid mu kongi eest trellid minema!"
seepeale, et olin hirmust nutnud.
Mingi aja pärast, seal veel põlvedel olles,
ilmus kaks väikest helisevat kuju.
Algul arvasin, et need on linnud, aga siis nägin, et hoopis inglid.
Mõtlesin: "Inglid ei saa ju nii väikesed olla!"
Nad nägid välja nagu need ajakirjades olevad inglid -
sellised potsakad ja nunnud.
Nad hakkasid mu huuli kõditama.
Mu suust tuli suur pulbitsus.
Mõtlesin: "Nüüd olen omadega täitsa segi!"
Ma polnud keeltes rääkimisest kunagi midagi kuulnud.
Ja mitte midagi sellisest üleloomulikust.
Aga mul oli väga hea olla.
Siis tukkusin vastu hommikut ja kui äratus tuli,
andsin märku, et tahan saada välja. Tahtsin valvuritega kokku saada.
Ütlesin, et mul on hädajuhtum ja pean saama vanglapastori jutule.
Saingi tema juurde samal päeval.
Pastoriks oli praost Mauno Leskelä.
Ta kuulas mu juttu, mida talle rääkisin.
Küsisin ta käest: "Kas pastor usub, et inglid tulevad ja kõditavad huuli?
Või, kui ma kõnnin, siis jalad ei puuduta põrandat?"
Kogesin, justkui mingi kest oleks mu ümber olnud.
Küsisin, kas olen omadega segi läinud?
Ta kuulas ja vaatas mind.
Tagantjärele mõtlen, et ta oli raskes olukorras.
Ta küsis mu käest, kas mul on tavaelus kedagi,
kellele olen nendest asjadest rääkinud?
Ütlesin, et on. Turu tänavamisjonis on.
Kaija Raninen.
Ta võttis telefoni ja helistas "Herättäjä" lehe toimetusse.
Kaija töötas seal.
Ta andis telefoni mulle ja ma rääkisin Kaijale sama loo.
Ta hüüdis: "Halleluuja!" ja oli väga rõõmus.
Ta ütles, et Leskelä annab mulle nüüd Piibli.
"Sa lähed kongi ja hakkad seda lugema.
Ma tulen homme ja räägin sulle kõik ära."
Kui õigesti mäletan, määras kohus sulle 2 aastat vanglat,
aga sa said poole aasta pärast vabaks.
- Selle aja jooksul said sa lugeda Jumala Sõna.
Jah.
See mees, kes oli enne mu kongikaaslane,
tuli tagasi.
Hakkasin talle rääkima, mida inglid rääkisid.
Ta läks valvurite juurde ja ütles, et ei julge seal enam elada;
et ta peab sellest kongist ära saama.
Et see mees on hull.
Mina kartsin teda enne.
See tähendas seda, et sain kogu karistusaja üksi olla.
Sain palvetada ja uurida Piiblit nii palju, kui tahtsin.
Siis su elu muutus täielikult.
Muutus küll.
Tänavamisjoni töötaja Kaija käis mind iga nädal vaatamas.
Ta õpetas mind.
Mäletan, et alustasime üsna algusest.
Hakkasime pihta Filipi kirjast.
Sealt leidsin kirjakohti
ja ta õpetas mind nende osas nagu väikest last.
Mul oli peagi ka kui oma väike konnakoor koos
ja ma juhatasin ise kristlikke koosolekuid.
Mäletan veel praegugi oma esimest jutlust.
Mul oli selline arusaam,
et kui maasikapõllule pannakse palju sõnnikut,
siis tulevad magusad maasikad.
Kasutasin seda oma jutlustes näitena -
kui Jumal tuleb me ellu, siis me muutume magusateks.
Ma ei saanud veel millestki aru, aga kõva tahtmine oli rääkida.
Siis käisin kambrist kambrisse ja rääkisin sellest rõõmust.
Kas oled kunagi mõelnud,
kas oleksid kunagi võinud teha seda, mida oled nüüd teinud,
kui sul poleks olnud seda karmi perioodi elus?
Kindlasti mitte. See oli täielik õppetund mulle.
Sa tead, mis tunne on magada prügikastis
ja seda, kui sul pole mitte midagi.
Sa tead seda ja sa suudad samastuda selle inimesega,
kes on samas olukorras.
Jah.
Nüüd, kui Jumal on sind kasutanud ja viinud sind elus edasi,
on sulle avanenud uued asjad.
Räägi lühidalt, mida te Rootsis tegite?
Alguses olime Venemaal Rootsi arstimisjoni saadetuna.
See oli üks projekt,
mille raames viisime sinna mitu rekkakoormat kaupa.
Peale tagasitulekut ja seda projekti, kus nägime sealseid tänavalapsi,
tuli meile südamesse,
et tahame teha Rootsi laste heaks seda sama.
Läbisime koolituse ja hakkasimegi tegutsema.
Alguses olime asenduspere,
siis tasapisi tegelesime lastega eraldi
ja lõpuks lõime oma turvakodu.
18 aasta jooksul kasvatasime 52 last.
Mis see keskmine on olnud?
- Maksimum 3.
3-aastased?
Vanuse poolest alates 5-6 päevastest, kuni 8-10-aastasteni välja.
See sõltus täitsa olukorrast.
Meil on tänagi veel üks orvust poiss,
kelle hooldajad me oleme.
Te olete koos naisega teinud midagi sellist,
kus nõutakse armastavat südant.
Jah.
Võib öelda, et sain omale toreda abikaasa.
Ta on sündinud emaks.
Naine ei olnud sinu, vaid Jumala valik.
Just.
Kui vanglast vabaks sain, arvasid teised usklikud
et ma ei saa tavaelus elamisega hakkama.
Teadsin ise ka, et ei saa.
Tänavamisjoni õmblejad olid võtnud üles korjanduse
ja andsid mulle stipendiumi, et sain minna Kauniaise Piiblikooli.
Olin sinna minemas,
kui Kauniaise bussi ootasid ka tüdrukut.
Jumal oli mulle näidanud
väikese näoga, heledajuukselist tüdrukut
ja ma teadsin, et temast saab mu abikaasa.
Ma polnud teda kunagi enne näinud.
Tüdrukud seisid bussijaamas. Läksin ühe juurde ja tutvustasin end.
Sain teada, et ta nimi on Riitta.
Ütlesin: "Sinust saab minu abikaasa."
Ta vaatas natuke ja ütles: "Ah nii!"
Ja nii läkski? - Ja nii läkski.
Mõne kuu pärast me kihlusime ja sama aasta detsembris meid laulatati.
Sa oled seda tööd teinud koos oma naisega?
- Jah.
Teid on vaimulikus töös saatnud edu
ja Jumalal on olnud teie jaoks ka üllatusi varuks.
Jah.
Meil tekkis kõva tahtmine pidada koosolekuid.
Olles Rootsis, olid riigikirikus mingi aeg soomekeelsed koosolekud.
Siis ka vabakirikutes, nelipühi kirikus ja teistes.
Nägime, et vajadus nende järgi on suur.
Me otsisime kirikut.
Me otsisime 2 aastat, aga ei leidnud.
Siis tulime kord Turusse ühele koosolekule.
Seal kuulsime, et kirik on müügis.
Nüüd on see mõnda aega olnud teie kasutuses
ja sul on konkreetne plaan ehitada sinna üks stuudio.
See töö on juba lõpusirgel.
Jah.
Turu endine baptistikirik. Me ostsime selle kirikuhoone.
Baptistid on meil endiselt üürilised, nad pole sealt kuhugi läinud.
Aga tegime seal teatud ehitustöid
ja nüüd edastame sealt iganädalasi saateid.
Meil on 5-süsteemsed kaamerad ja me õpime kõike seda uut veel.
Teil on robotkaamerad.
Kui need hästi töötavad, on need tootvad ja võimsad.
- Jah.
Suudate minimaalse meeskonnaga seda kõike teha.
Sinu ja su naise südamed põlevad selle töö suhtes,
mille Jumal on teie südametele pannud.
Jah.
Võib veel öelda, et Jumal on meile nägemuste kaudu palju rääkinud.
Ta on andnud ka vaimuliku teadmise, kuidas tegutseda.
Näiteks üks lotovõit, kust saime rahad kiriku jaoks.
Teadsime seda juba 10 aastat varem. See teadmine kasvas kõik need 10 a.
Me ei oodanud seda igal nädalal.
See tuli justkui juhuslikult.
Nagu Aabrahamile anti tõotus, mille täitumine võttis väga kaua.
Aga see tõotus täitus. - Jah.
- Et tuleb vaid uskuda.
Nüüd on sul võimalus öelda vaatajatele,
mida Püha Vaim sul öelda laseb.
Tahan öelda sulle, sõber, et meil on elav ja vägev Jumal.
Ta räägib ja ilmutab end kõigepealt oma Sõnas.
Kogen võimsalt,
et igaüks, kes Temale läheneb, paludes abi...
Ka praegusel hetkel on teid selliseid mitu tükki.
Siis Jumal ütleb: "Oota!"
Mul endal oli kohutavalt raske oodata.
Pidin õppima teatud asju ootama, aga Jumal tasus selle kõik.
Ma olin vanglas.
Seal ma palusin, et Jumal annaks mulle uskliku naise.
Püha Vaim ütles: "Oota!"
Tuli päev, kui ma sain omale naise.
Siis me palvetasime 2 aastat: "Kingi meile laps!"
Palves me tegime lapse, palves kanti teda ema kõhus
ja palves me õnnistasime teda igal õhtul.
Jumal ütles: "Heikki, oota!"
Meil on täna 2 bioloogilist last.
Nad on usklikud ja tegutsevad Jumalariigis.
Jumal andis mulle vanglas selle kohta nägemuse,
et ühel päeval saan kuulutama Tema evangeeliumi
ja kutsuma inimesi, kes on hädas ja kes vajavad abi nagu ma ise vajasin
Täna ma kutsun sind.
Sinu piirkonnas on kindlasti usklike kogudusi.
Rühmitusi, kus inimesed otsivad Jumalat
ja räägivad Jumalaga.
Kutsun sind üles minema sellisesse rühma.
Liitu koos minuga järgmises palves:
Elav Taevaisa, kuule mind Su Poja, Jeesuse nimel!
Aita mind! Aamen!
Sa oled konkreetselt saanud kogeda Jumala tõelist armastust.
Kui mõelda, et kõikväeline Jumal on rääkinud sulle ja su naisele,
andnud nõu
ja ennekõike prohvetlikke sõnumeid, mis on täide läinud.
See on su elus suur eesõigus, et oled saanud elada seda elu.
Ja see sõnum läheb ka selle saate kaudu
võimsalt üle kogu Soome ja mujalegi.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa