ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Ka seekordne külaline on pidanud läbi elama igasugu segadusi,
enne kui ta Jeesuse omaks sai.
Kuuleme sellest üsna peagi.
Tere tulemast Hannu Äimänen! - Tänan!
Enne su usuletuleku teema juurde minekut
räägi lühidalt, kes on Hannu Äimänen?
Kus sa sündisid ja oma noorpõlve veetsid?
Sündisin Kokemäel, tegelikult Poris. Vanemad elasid tollal Kokemäel.
Kui ma olin pooleaastane, siis vanemad kolisid Turusse.
Käisin natuke Turus koolis,
aga siis läksime Kuopiosse, kuna isa sai sinna töökoha.
Kuopiost tulin hiljem Helsingisse õppima.
Su isa õppis Turus õigusteadust. Ta õppis asenotariks.
Sina said koos õega isast veel paremaks juristiks.
Ehk võib ka nii öelda.
Aga käsu või seaduse meelsus
ehk siin kontekstis Soome seaduse meelsus
oli kodus aukohal.
Kui sa tulid Helsingisse õppima, siis sa ka jäid siia?
- Jah.
Kohtusin enne Turus oma tulevase abikaasaga.
Mul oli Kuopios olles kange igatsus Turu järele.
Aga ma hakkasin õppima ühtedel õpingutel
ja naine tuli hiljem järgi.
Siis läks teil odavamakski asi. - Jah.
Ma elasin 28,5 m2 suuruses toas või korteris,
kus aknad asetsesid maapinnal, nii et nägin ainult inimeste jalgu.
Seal oli hea olla, sest tädi reisis Saksamaa ja Rootsi vahel.
Ta oli 6 nädalat merel ja 3 nädalat maal.
Kui ta maale tuli, olime koos 3 nädalat
ja siis ta läks uuesti.
Ma saan aru, et sul oli soe ja turvaline kodu?
Aga usk polnud kodus teemaks.
Jah. Nii oli.
See oli tavaline Soome kodu.
Jõuluevangeeliumi siiski loeti ja isa soovitas seda meeles pidada.
Ja mul ongi see meeles olnud.
Mu isa ema oli usklik inimene, olles ka valla ämmaemand.
Mu ema ema oli ka usklik inimene.
Ta elas ühes väikeses majakeses Kokemäel.
Esimeses töökohas täitsid sa asjaajaja tööülesandeid.
Hiljem olid kohtuniku ametis ja ka teistes ametites.
Sellal oli su elu üsna vaikne.
Sa ei arutanud ega mõtisklenud selle üle, kas Jeesus on olemas?
Ei. See ei tulnud üldsegi pähe.
Kuigi, olin alati uskunud, et peab olema keegi.
Nii ma ka uskusin, et on olemas Isa, Poeg ja Püha Vaim.
Leerikoolis olin nendest asjadest vägagi huvitatud,
aga keegi ei rääkinud mulle,
et Jumalaga võib saada "sina-mina" suhte.
See oli minu jaoks üllatus, et leerikoolis sellest ei räägitud,
kuigi muidu oli see vägagi tore leerikool.
Edasi tõusid su elus esile tegurid,
millede koosmõju tõi kaasa hirmutunde.
Räägi lühidalt sellest.
See võis alata siis, kui töötasin ühes advokaadibüroos.
Mul tekkisd raskused firma partneriga.
Tal oli raske abielulahutus jne.
Ma ostsin firma aktsiaid teise advokaadi käest.
Siis läksin sealt ära ja hakkasin advokaadiks.
Tegelesin panga õigusasjadega.
Kord tuli ühe sekretäriga jutuks Piibel.
Ta väitis olevat Piibli viis korda läbi lugenud.
Küsisin, kas selliseid inimesi on üldse olemas? Polnud kuulnudki.
Aga see mõjutas mind niimoodi,
et võtsin kodus oma laulatuse Piibli kätte.
Vaatasin, mis seal on.
Seal oli 2 isikut, kes kõnetasid mind. Üks oli Saalomon ja teine oli Paulus.
Ma polnud kunagi varem Paulusest huvitunud.
Kuid tõsiasi, et Paulus liikus Damaskuse teel
ja kohtus seal Jeesusega -
mees, kes oli täiesti ristiusu vastane ja vaenas kristlasi.
Ja äkki ta pöördus.
Mõtlesin, et milline on see vägi, mis paneb inimest pöörduma?
Teine oli Saalomon.
Mõtlesin, et ka juristil võiks olla tarkust,
aga näis, et seda tarkust palju pole.
See juhtis mind teatud mõtiskluseni.
Siis tulid mu elus raskused. Asjad kuhjusid ja tuli stress.
Ühel 1979. a detsembri õhtul, kui elasime Töölö linnaosas,
siis seal olid laste mänguväljakud.
Seal ma põlvitasin, vaatasin üles ja küsisin:
"Kas seal on keegi?"
Siis ütlesin: "Kuule Isa, kui Sa oled seal, siis mina olen siin.
Sa võid minuga teha, mida tahad!"
Peale seda jäin haigeks.
Ma ei osanud seda oodatagi.
Mu lähitutvusringkonnas polnud ka neid,
kes oleks teadnud midagi psüühilistest haigustest.
Ma sattusin psühhoosi.
Mäletan, kui ma koos naise ja isaga
olin end registreerimas halvamainelisse Hesperia haiglasse.
Psühhoos on selline asi, kus kõik asjad kõnetavad inimest.
Läksin natukeseks jalutama ja nägin ust, millel on silt: "LÜKKA!"
Muidugi ajendas see mind lükkama.
Kogesin, et mul on palju süüd;
et olen inimeste suhtes palju valesti teinud.
Avasin selle ukse, läksin trepikotta ja tahtsin leida omale kiire auto,
et minna oma asju ära klaarima ja inimestelt andeks paluma.
Hoovi peal seisis kiirabiauto, kuid see oli lukus.
Läksin edasi lähedal olevasse parki, kus oli üks takso.
Juht oli telefoniputkas, takso mootor töötas.
Ma ei suutnud vastu panna ja võtsin selle takso,
teades koheselt kriminaalseaduse paragrahvi,
mille järgi oli tegu ilma loata mootorsõiduki kasutamisega.
Sõitsin taksoga minema, teades, et mind hakatakse kohe otsima.
Taksoraadiost tuli teade, et takso on varastatud.
Mõtlesin, et sõidan sinna, sinna ja sinna,
teadmata samas üldse, kus ma olin.
Roolis olles tabas mind lootusetuse tunne
ja ma hüüdsin Jumala poole:
"Jumal, kui Sa oled olemas, siis aita mind!"
Mingil põhjusel sõitsin Kannelmäe kiriku õue.
Aasta oli just vahetunud - 1979-1980.
Olin varem nii palju Piiblit lugenud, et teadsin,
et kui mind nüüd süüdi mõistetakse, on mul põrgusse minek.
Mul oli kohutav hingehäda,
nii et läksin kirikuukse linke kolistama.
Õnneks oli kirikuõpetaja kohal.
Küsisin kõigepealt, kas pääsen kunagi taevasse?
Ta võttis mult kahe käega kinni ja ütles: "Kindlasti pääsed!"
Mind rahustati maha ja hiljem tuli ka politsei.
Alguses viidi mind ülekuulamisele.
Hiljem Hesperia haigla kinnisesse osakonda,
kuna olin ohtlik nii endale kui teistele.
Seal olin mõne aja.
Siis sain avatud osakonda ja seejärel eraravile ühe arsti juurde,
kes oli tõeliselt hea.
Haiglas olles tundsin mingil ajal, et mu all ja ümber on "toetav käsi".
Kogesin, et olen hea Jumala kätes ja midagi halba ei juhtu.
Kui aga hakkasin terveks saama, kaotasin kogu usu.
Arvasin, et mingit Jumala pole olemas.
Aga märkimisväärne oli see,
et mu töökaaslane panga õigusosakonnast
võttis mu ilusti vastu.
Üldiselt on nii, et kui panga jurist läheb segaseks,
siis on ta kohe ametist prii.
Aga mul nii halvasti ei läinud. Sain seal taastuda umbes aasta.
Siis läksin ringkonnakohtusse Lappeenrantas.
See oli nii põnev,
sest sattusin taksovarguse pärast ise raekohtu ette,
kust mind küll vabastati, kunat olin olnud süüdimatus olukorras.
Aasta-poolteist hiljem istusin aga se kohtulaua taga
ja mõistsin kohut inimeste üle, kel oli erinevaid probleeme.
Kas võis olla, et kuna said puudutatud Jumala ligiolust,
siis hingevaenlane oskas seda ära kasutada,
et olid psüühiliselt haige?
Ja asi läks nii kaugele, et sa hakkasid mõtlema,
et see polnudki tõeline kogemus?
See võis tõesti olla osa sellest.
Kuid mu hing oli tõesti vaevas.
Kui Lappeenrannast ära tulin,
imestasin, miks mu südametunnistus mind ei piina?
Jõudes tagasi Helsingisse, hakkas südametunnistus piinama.
Mõistsin, et olen teinud palju halba.
Olen öelnud halbu asju ja eksinud mitmes asjas.
Olen teinud palju halba ja süütunne hakkas uuesti kasvama.
Mõtlesin, et asi on väga paha ja hakkasin inimestelt andeks paluma.
Nad mõtlesid: "Mida? Mis sul hakkas? Pole mingit probleemi!"
Kuid ma ei saanud sinna midagi parata -
ma pidin klaarima need asjad inimestega,
mis olid jäänud ebaselgeteks meie vahel.
Me elame Töölö kiriku kõrval.
Mäletan, et hakkasin kirikumäel õhtujookse tegema.
Algul imestasin, et mida ma teen?
Mõtlesin ka siis, kas Jumal on ikka olemas?
Seal olid lähestikku
mulle juba tuttavad Hesperia haigla ja Töölö kirik.
Märkasin, et kui Jumal on siiski olemas,
võiks teha Jumalaga sellises olukorras mingi kokkuleppe,
kus suhe on purunenud.
Mõtlesin juristi moodi, et tuleks ikkagi kokkulepe teha.
Küsisin Jumalalt, et mis Tal selle kohta öelda on?
Mu meelest oli elus 3 tähtsat asja.
Esimene oli armastus, siis oli tarkus ja siis rõõm.
Mõtlesin, et kui need asjad on olemas, siis on väga hea.
Käisin Töölö kiriku mäel mitmel õhtul.
Ma ei tohtinud minna kirikusse sisse.
Leidsin Uue Testamendi, mille sain leerikoolist.
Lugesin algatuseks seda.
Siis märkasin, kuidas Jeesus oli kohtunud erinevate inimestega.
Nägin, et see toimus 2000 aastat tagasi.
Aga ma võisin ise olla samas olukorras.
See Sõna hakkas mind väga tugevalt kõnetama.
Mõistsin, et ühest küljest on see süüdiolek.
Teisest küljest räägiti Jeesusest.
Ja ka sellest, et Ta lepitas patud.
Mäletan, kuidas oma tööruumis olles mõistsin, kuidas Piibel õigust räägib.
On olemas 2 teed - üks viib hukatusse, teine taevasse.
Ma arvasin, et ma olen nii halb inimene,
et mul pole mingitki võimalust saada taevasse.
Siiski kogesin seal püha hetke - tajusin, et keegi on seal koos minuga.
Ma sain aru, et see on Jeesus.
Ma ei näinud, kuulnud, tundnud, maitsnud mitte midagi,
aga ma tajusin, et Ta on seal.
Siis mul välgatas - Kolgata ristil lepitati kõigi inimeste patud.
Olles töölaua taga, kogesin õhutust.
Kristus tuli mu ligi ja küsis: "Hannu, kas sa tahad mind järgida?
Kas sulle kõlbaks igavene elu?"
Ütlesin Talle kuidagi: "Sobib küll."
See oli mu jaoks suur vaimulik kogemus
ja otsekui koorem kadus mu õlgadelt.
Mu sisse tuli tugev sisemine rahu.
Ma polnud midagi sellist kunagi varem kogenud.
Nüüd mõistsin, et leidsin selle, mida olin kogu elu otsinud.
See oli elava Jumala puudutus.
Siis ma sain aru, et Jeesus, kes mind kutsus,
on armastus.
Ma olin nii rõõmus, et ma hüppasin lausa toolilt püsti.
Võtsin Uue Testamendi
ja läksin kõrvalruumi, kus oli mu kolleeg.
Lehvitasin seda tema ees ja ütlesin: "Kas tead, et Jeesus elab?"
Ta vaatas mind skeptilise juristi pilguga, mis ütles:
"Selle mehega on midagi juhtunud."
See oli 1982. a septembris. Läksin õhtul väga rõõmsana koju.
Ja sellel teel olen tänaseni.
Nagu sa enne saadet ütlesid, see muutus oli nii drastiline,
et mäletad seda nagu see oleks täna olnud.
Mäletan hästi seda päeva. See oli 29.09.1982 pärastlõuna.
Oma juristi ja kohtuniku töö kõrvalt oled sa käinud ka tänavatel rääkimas.
Sa oled olnud Jeesusele lähedal.
Jah.
See oli Jumala kutse rääkidai inimestele Jeesusest!
Olen püüdnud rääkida neile erioludes, kus ma olen.
Mõned on vihastanud ja teised jälle rõõmustanud selle peale
Siin on mitmesugune skaala.
Kui Helsingis algasid üle 30 a tagasi õhtud "Reeded Kristusele",
olin neis tegemistes osaline.
Nüüd teeb One Way Mission neid "Reeded Kristusele" õhtuid.
Nüüd olen juristiametist pensionil.
Olen Helsingi Piiblikoolis evangelist ja piibliõpetaja.
Piiblikool oli see koht, mis hakkas mind tugevalt tõmbama.
Elasime Töölös ja piiblikooli õpetajad õpetasid tollal Töölö kirikus.
Õppisime evangeeliume 3 aasta jooksul.
Kokku 85 loengut, kord nädalas.
Õppisime ka tundma Jeesuse elu sündmuste järjekorras.
Asi oli nii huvitav, et küsisin, kas võin sinna kooli edasi jääda
ja seal midagi edasi teha?
Sellest ajast peale olengi seal olnud.
Reeded ongi mul pühendatud kogu sellele loole.
Käin paljudel erinevatel teenistustel rääkimas.
Vaatame veel seda, kui sa käid tänavatel.
Millised kogemused ja tähelepanekud sul sellest on?
Kas olukord on aastakümnetega muutunud?
Ütleksin seda,
et õhkkond on mingil määral külmemaks läinud.
Siis, kui oli värske esimene armastus Jeesuse suhtes,
oli väga tore inimestega rääkida ja nendega kokku puutuda.
Inimesed suhtusid üldiselt positiivselt.
Aga ka negatiivsusega puutusime kokku.
Aga nüüd, kui olen kokku puutunud erinevate inimestega,
siis on inimesi, kes sellest hea meelega rääkida tahavad.
Olen märganud, et inimestel on sügav vajadus vaimulike asjade järele.
Nad tegelikult ei tea,
milles on küsimus, või kust kuhu liikuma peab.
Inimene on eksituses ja pimeduses.
On palju ka neid, kes ütlevad:
"Aitäh, kuid ära hakka mulle neist asjadest rääkima.
Ma tean ise paremini."
Ma ise arvan, et on 2 põhjust, miks inimesed keelduvad.
Ühed ei tea, kui hea Jeesus on.
Teisalt nad ei mõista, kui halb on patt
ja kuidas see hoiab inimesi pimeduses.
Jeesus tuli meid vabastama patu orjusest.
See on sama, kui inimene kunagi langes pattu.
Ta sattus patu, surma ja Kuradi võimu alla.
Need on hävituslikud jõud.
Neid võib võrrelda sellega, kui inimestele - vangidele -
pandi jalgade ümber 15kg raskustega ahelad.
Proovi sa nendega joosta 100 või 400 m tõkkejooksu!
Sama on see, kui inimene proovib ise patust ja surmast võitu saada
ilma Jeesuseta.
See ei õnnestu.
Jeesus ütles, et inimene on patu ori.
Aga kui Tema meid vabastab, siis me saame tõeliselt vabaks.
Kas ka religioossus tuleb pisikeste sammudega hiilides ligi,
nii et mõistuse otsused hakkavad asju juhtima
ja jumalateenistused muudetakse teistsugusteks?
Samas mugandutakse ka selle maailma järgi.
Need asjad röövivad selle õige.
See on õige.
Religioossus on inimeste puhul üsna tüüpiline.
Paljud soomlased on vägagi religioossed.
Religioossusel ja Jeesusel pole omavahel mingit pistmist.
Religioon on süsteem, mille inimesed on ise loonud.
See tuleb ladinakeelsest sõnast "religio"
ja tähendab sidumist.
Jeesus ei tulnud kedagi siduma mingi kitsa jäiga religiooniga,
kus peab käima ja käituma mingi kava ja mudeli järgi,
vaid Ta tuli inimesi vabastama.
Kui Ta teeb inimese seesmiselt vabaks,
siis inimene saab tõeliselt vabaks.
Ta leiab Kristuses igavese elu ja saab päästetud.
Kogu Johannese 17 peatükk räägib kristlaste ainulisusest.
Kui meis on Kristuse vaim ja sama vaim, siis me oleme üks.
Nagu teame, et Pruudi-koguduses ei tülitseta, vaid ollakse üks.
Religioonis kastitatakse õpetusi palju ja nende pärast tülitsetakse.
See on kurb, sest Jeesus ei tulnud tooma õpetusi.
Ta tõi meile elu.
Aga siin ma ei mõtle seda, et õpetus poleks tähtis.
Õpetus on Piiblist õigesti arusaamine.
Ja kui inimene saab aru, millest on jutt,
siis on see sügav armu ja armastuse kogemine.
Teisalt ka sügav pühaduse kogemine.
Näib, et see pühadus on inimestelt ära kadunud.
Armastuse kaksikkäsk, nagu ühes raamatus kirjutati -
vähemalt 90% meie palvest peaks olema tänu, kiitust,
ülistust ja teenimist,
sest see on ainus, mida saame Jumalale anda.
Küll Tema teab meie vajadusi,
nii et meil pole vaja neid nii väga loetleda.
Ennekõike kiita ja ülistada.
Jah. Täitsa õige.
See asi jääb inimestel tihti ära.
See on ka sellest, et ei teata, et Jumal teab meie kohta kõike.
Jah.
Teisalt, see võib olla kardetav ja ahistav,
kui Jumal kõike teab.
Aga teisalt võib see ka olla suurt turvalisust loov asi.
Selline asi, kus inimene saab olla hea Jumala süles,
kes armastab teda ja kogeda Jumala suurt hellust.
Mulle endale on see olnud väga tähtis, kui ma tervenesin psühhoosist.
Seejärel sain mitmeid vastutusrikkaid tööülesandeid.
Olin kuskil peajurist, siis ringkonnakohtus.
Olen olnud ka pikka aega advokaadi ülesannetes.
Viimasel ajal olin garantiifondi juhina aitamas võlgnikke.
Ma poleks suutnud neid ülesandeid täita,
kui Jumal poleks mind tervendanud ja teinud minust uuesti inimese.
Sa palusid tarkust. - Jah.
Seda ongi vaja tegeledes lootusetute võlaolukordadega,
neid lahendades.
Just.
On sul jäänud meelde mõni selline olukord,
mis kohutas sind ja kus sa mõtlesid, kuidas küll inimene saab niimoodi...?
Neid lugusid on väga palju.
Kui mõelda, et 370 000 soomlasel on krediidikontod läinud.
Sinna pane veel pered juurde. See on väga jube.
Umbes miljon. - Jah.
Karm aeg.
Millisesse aega me oleme minemas, vaadates vaimulikust vaatevinklist?
Ma kardan ja see on ka otse Piiblis kirjas,
ilma, et peaks prohveteid lugemagi,
et oleme minemas raskete aegade suunas.
Võib öelda, et läheme nii ja siis alla. Siis hakkame taas üles tulema.
Jeesus ju ütles, et Ta tuleb tagasi.
Ma suhtun tulevikku selliselt nagu Jeesus ütles:
"Tõstke oma pea, sest vabaduse aeg on lähedal."
Tuleb, mis tuleb,
aga Jumal on lubanud viia omad koju
ja Jumal tahab,
et sinna taevasesse koju tuleks võimalikult rohkem inimesi.
Sest Tema on kõiki inimesi kutsunud.
Ta suri Kolgata ristil kõigi inimeste eest,
et igaüks leiaks selle elu, mis neile on määratud ja broneeritud.
Nüüd aga palun, et ütleksid vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele paneb.
Usun, et Jeesus on Kolgata ristil lepitanud kõigi inimeste patud.
Ka sinu patud, kes sa oled teleka ees.
Piibel räägib meile väga lihtsalt, et kui me tunnistame omad patud,
siis Jumal on ustav ja õiglane ning annab meile me patud andeks.
Ja Ta puhastab meid kõigest valest.
Samuti öeldakse,
et kes oma rikkumisi salgab, sel ei lähe hästi.
Aga kes need tunnistab ja need hülgab, see saab armu.
Asi on selles, et inimene võib leida seda armu.
See arm on Jeesuses olemas.
Kui sa tuled Jeesuse juurde, siis sa võid olla kindel,
et sa tuled kõige armastavaima isiku ja Jumala juurde,
kes üldse on olemas.
Sa saad kindlasti kõik patud andeks, kui annad oma elu Talle.
See viib selleni, et sa oled kord taevas.
Soovin sulle Jumala õnnistusi!
Usun, et see evangeeliumi tuum,
kui Jeesus lepitas Kolgatal kõik meie patud ja haigused,
on ära klaaritud ristil.
Tema Kolgata töö, ülestõusmine, Tema veri ja nimi -
et me nendele asjadele keskenduksime,
sest neis on päästev vägi.
Just.
Sa oled seda isiklikult kogenud.
Sa oled ka näinud, kuidas see toimib tänaval ja kirikutes
ja muudes kohtades, kus sa oled Jumala Sõna kuulutanud.
Aitäh Hannu, et rääkisid selle sooja, samas sügava ja väelise loo.
Suur tänu, et sain siia tulla!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (Kõne hind 7 euri)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa