Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan.
Tämän kertainen vieraani tulee Satakunnasta, Kokemäeltä.
Tervetuloa Hannu Puustelli. - Kiitoksia.
Siellä on urheiluseura Kokemäen Kovaväki. - Kyllä.
Miten ne urheilijat ovat pärjänneet?
Luulen, että siellä Satakunnan välisissä vaan, -
ettei sen korkeammalla ole yrittänyt päästäkään ilmeisesti.
Me lähdemme nyt liikkeelle, niin kuin tähän ohjelmasarjaan kuuluu.
Lähtökohdistasi: Missä synnyit ja minkälaiseen perheeseen?
Mulla oli - sanotaanko oikeus - syntyä sellaiseen perheeseen, -
että tuota...
isä ja äiti tuli uskoon, kun olin 3-4 vuoden vanha.
Isäni palveli vanhemmistossa, Kokemäen helluntaiseurakunnassa.
Äiti oli myöskin mukana, meitä oli 7 lasta.
Lapsista saakka käytiin kokouksissa mukana.
Pyhäkoulusta aloitettiin. - Aivan.
Pyhäkoulu sulla kestikin aika pitkään. - Minulla kesti tavallista pitempään.
15-vuotiaaseen saakka kävin pyhäkoulua.
Aloitin joskus 8 vanhana.
Mutta jo aika nuorena teit eräänlaisen uskonratkaisun.
Olin noin 8-vuotias, kun tulin uskoon
Muistan sen illan, kun olin antanut elämäni Jeesukselle.
Tulin kotiin, ja kun pääsin autosta pois pihaan, lähdin kävelemään peltotietä.
Tuntui, että koko maailma on avoinna.
Nuoren pojan sydän iloitsi, että on saanut kokea anteeksiantamuksen.
Vanhempasi iloitsivat myös? - Kyllä, ne olivat iloisia.
Mun sisaria ja veljiä tuli uskoon jäljestäpäin.
Ahkerasti olit Sanan ääressä, -
kun olit uskovassa perheessä ja kävit pyhäkoulua, -
mutta sitten tuli päivä, joka sotki vähän näitä asioita. - Joo. Kyllä.
Pyhäkoulu oli aina sunnuntaiaamuna kymmeneltä.
Yhdeltätoista alkoi päivätilaisuus seurakunnassa.
Ensin mentiin pyhäkouluun, ja sieltä mentiin vielä päivätilaisuuteen.
Kävin sitä 15-vuotiaaksi saakka.
Muistan, kun eräänä sunnuntai- aamuna poljin pyhäkouluun, -
olin 15-vuotias.
Sielunvihollinen tuli sanomaan miehen äänellä, -
että ihmiset nauraa, että iso mies menee pyhäkouluun.
Siitä alkoi alamäki minulla, ja uskon menetys.
Luisuin pikkuhiljaa maailmallisuuteen ja maalliseen elämään myös.
Mitä ajattelit, kun kuulit äänen, mutta et nähnyt ketään ihmistä?
Olin oppinut seurakunnassa vihollisen toiminnasta.
Tajusin heti, että nyt vihollinen yrittää saada minutkin omaksensa.
Ja niin saikin sitten kuudeksi vuotta.
Se on merkillinen juttu tuo, että se on...
Se on todella sellainen, joka yrittää saada koukkuun.
Se on kyllä monesti saanut sillä tavalla...
Jälkeenpäin, kun olen tajunnut sen vihollisen äänen, -
mä en ole mennyt siihen lankaan, vaan vastustan.
Vanhemmat eivät ihastuneet siitä, että poika meni väärään suuntaan.
Olen kiitollinen siitä, että isä ja äiti ei koskaan nuhdellut mua siitä.
Vaan ne rakasti mua ja tajus, että nyt Hannu on mennyt maailmaan.
Mietin sitä kun menin tansseihin. Olin kova tanssimaan.
Alkoholi tuli kuvioon mukaan. Mulla ei ollut ajokorttia.
Kerran oli huono ilma, ja kylässä oli baari mun sedällä.
Isä toi minut lauantai-iltana sinne baariin.
Olen sitä miettinyt nyt aikuisena, kun isä on jo taivaassa, -
että se oli hienompi teko kuin kielto minun elämään.
Aivan. Hän oli sisäistänyt uskon omaan arkielämäänsä.
Oli. Mä olen ihaillut sitä, että isällä oli viisautta siinä.
Isä tiesi, että hyvyydellä saadaan paremmin puolelle.
Onneksi tämä alaspäinmeno ei kestänyt kuin 6 vuotta, -
kun sitten tapahtui jotakin. Milloin ja miten?
Sitten olin 21 vuotta ja avioliitossa.
Vaimoni oli tullut uskoon 3 kuukautta aikaisemmin.
Oltiin sitten kokouksessa. Ensin olin Porissa kokouksessa.
Porissa oli Naimi Ahvenainen - voimakas evankelista - puhumassa.
Silloin oli saarnamiehillä tapana, -
että lähdetään kalastamaan ihmisiä kysymällä, että oletko uskossa vai et.
Näin, että Naimi katsahti minua kohti puhujalavalta.
Sanoin vaimolleni, että saat nähdä, että Naimi tulee nyt kalastamaan.
Naimi lähti tulemaan. Istuin puolivälissä seurakuntasalia.
Hän tuli kohdalle, mutta puhutteli käytävän toisella puolella olevaa.
Yhtäkkiä hän kääntyi ympäri ja kysyi: "Onkos nuori mies uskossa?"
Päätin, että valehtelen olevani, jotta pääsen eroon siitä.
Mutta en pystynyt siihen. Sanoin: "En ole."
Naimi Ahvenainen sanoi, -
että oli rehellinen vastaus. Jeesus pelastaa sinut pian.
Parin kolmen viikon kuluttua olin Harjavallan helluntaiseurakunnassa.
Siellä sain antaa elämäni Jeesukselle. Se oli hieno hetki.
Naimi teki hienosti, ettei kalastanut minua enempää, -
vaan luotti Jeesuksen työhön.
Sanoit, että hän katsoi sinuun. Sä huomasit sen.
Niin tämä Naimi, -
sai tavallaan Pyhältä Hengeltä sen osoituksen ja osoitteen, -
että mihin hänen pitää nyt katsoa.
Joo. Olen monta kertaa miettinyt asiaa omalta kohdalta.
Olen nyt reilut 30 vuotta kiertänyt saarnamiehenä Suomen seurakuntia, -
niin siinä harjaantuu.
Olen oppinut näkemään sen, että ne tavallaan tähtäs, -
että jaahas - tuolla on uhri. Mennäänpäs sitä kohti.
Näin Naimin katseesta selkeesti sen. Se katso mua syvällisesti sieltä.
Arvasin, että tulee mun kohdalle. Näin tapahtui, mutta se oli hieno.
Siitä muuttui elämäsi lopullisesti, -
ja on jatkunut tähän päivään Herran läsnäolossa.
Olit isäsi yrityksessä, jossa traktorit ja muut koneet -
olivat keskeisiä. Mitä te teitte?
Tehtiin monenlaista hommaa. Meillä oli maataloustraktorit.
Erilaiset pelit ja vehkeet mukana me ajettiin...
Kierrettiin myllyttämässä kodeissa kotitarvemyllyillä ihan säkkikaupalla.
Sitä tehtiin monta vuotta.
Metsässä rahtiajoa tehtiin. Sitten pellonmuokkauksissa syyskyntöjä.
Kevätmuokkauksia, äestyksiä, ja perälevyhommaa, talviaurauksia.
Siinä oli kaikenlaista työtä, mitä tehtiin ihmisille.
Se oli mielenkiintoista. Nuoresta pojasta saakka olin työssä mukana.
Se menestyi oikein hyvin, ja asiakkaita oli, -
ja viihdyit siinä. - Kyllä.
Olen aina tykännyt. Olin nuoresta pojasta koneista kiinnostunut.
Sain jo pikkupoikana opetella ajamaan traktoreita. Se on jäänyt.
Minusta tuli konemies, myöhemminkin - ihan elämässäni.
Sä teit Puolimatkalle muun muassa alihankintaa.
Olin lähes 20 vuotta Porin Puolimatkan aluetoimiston alaisena.
Siellä kesät talvet rakennettiin isoja kaupunginosia.
Tein kaikki maanrakennustyöt siellä. Mielenkiintoista työtä.
Ajattelit varmaan, että tämä saattaa jatkua pitempään, -
mutta Jumala halusi muuttaa elämäsi suunnan.
Sain jo nuorena kutsun.
Muistan, kun olin pikkupoika 10 vuoden molemmin puolin.
Pidin naapurin lapsille ja omille sisaruksilleni suulikokouksia.
Satakunnassa sanotaan suuli. - Tiedän.
Mulla oli pahvilaatikosta tehty haitari.
Soitin sillä muka haitaria, laulettiin, ja pidin kovan saarnan niille.
Niiden piti tulla tekemään parannusta. Rukoilin niiden puolesta.
Se alkoi sieltä pienestä pojasta jo tämä kutsu.
Sain ihan nuorena kutsun evankeliointityöhön.
Kun olin Puolimatkalla, niin se kutsu vahveni niin, -
että mun oli pakko tehdä, mä oli 36 vuoden...
Vuoden 86 ihan alusta jäin kiertäväksi evankelistaksi.
Se oli varmaan vaimosi kanssa sellainen keskustelu, -
että hetkinen, mistäs me nyt hankitaan tulot, jne. Oliko tällaista?
Oli. Olin juuri rakentanut talon Kokemäelle.
Olin ostanut kotipaikan ja tehnyt sen uusiksi.
Mulla oli velkaa parisataatuhatta siihen aikaan.
Sitten siinä vaiheessa, mä myin tämän yrityksen.
Ja sain rahaa yrityksestä. Sekin soitettiin, että haluaa ostaa sen.
Jumala riisui näin äkkiä ja hienosti mut.
Käytiin keskusteluja, ja naapurit sano, -
että nyt Hannun perhe kuolee nälkään.
Vaikka jäin maallisesta työstä pois, -
niin Jumalan siunaus on ollut niin suuri siitä lähtien, -
että ollaan pärjätty joka päivä todella hienosti.
Eli kun etsit Jumalan valtakuntaa ensin, niin kaikki muu järjestyy.
Monta kertaa kuulin naapurilta sitä sanaa, kun hän sano, -
että Hannulla saattaa perhe kuolla, kunhan vaan seurakunta voi hyvin.
Aivan. Eli sulla alkoi jo tulla nälkä näistä sieluista, -
että se on tärkeä asia. - Kyllä.
Olen ollut seurakunnan pastorina 30 vuotta, -
ja mulla on voimakas evankelistan kutsu.
Kun jäin eläkkeelle 3 v. sitten, niin evankelistan kutsu uusiutui.
Voimakkaasti viedään evankeliumin sanomaa.
Tuli mieleeni kysyä, koska Raama- tussa puhutaan 5:stä virasta, -
jossa evankelista, profeetat, jne.
Nykyään seurakunnillahan ei ole varaa pitää... hyvä, jos pastorin.
Miten näet - kuinka suuri puute se on?
Se on suuri puute tänä päivänä. Mä olen jopa murheellinen.
Paljon on puhuttu monien kanssa, että se on murhe, -
että seurakunnat laskee kaiken rahassa.
Olen ollut 50 vuotta helluntaiherätyksessä mukana.
Olen huomannut, että jos seurakunta ja uskovat ottavat uskon askeleita, -
niin Jumala lähtee aina mukaan.
Jopa pastorin palkkauksessa pitäis uskaltaa -
pienempienkin seurakuntien lähteä mukaan -
palkkaamaan pastori tai evankelista, niin he kokevat siunauksia.
Pappi tuo leivän tullessaan sanotaan.
Pitäisi uskaltaa lähteä kävelemään veden päälle.
Jotkut seurakunnan laskevat vuoden alussa budjetin niin tiukkaan, -
että emme pysty juuri tekemään mitään -
rukouskokous pidetään päivällä.
Ihmiset masennetaan. Ihmiset tullessaan ajattelevat, -
että jos en nyt anna mitään, niin kaikki särkyy.
Jumalan lapsen ilo ja vapaus katoaa helposti.
Se katoaa siinä.
Seurakuntaelämän pitää olla iloista, vapaata ja vapaaehtoista.
Se ei saa koskaan pakkoa ja kovaa, -
vaan siinä pitää olla voimakas Pyhän Hengen läsnäolo, -
iloisuus ja ihmisläheisyys.
Oli kuulija missä tilassa tahansa, -
niin hän kokee, että täällä minut hyväksytään.
Ennen tätä keskusteluamme puhuttiin musiikista -
ja musiikin merkityksestä ja tärkeydestä kokonaisuudessa, -
kun evankeliumia julistetaan. Mikä kokemus sinulla on?
Musiikki on ehdoton seurakuntaelämässä.
Jos ajatellaan seurakuntaa ilman musiikkia...
Varsinkin pienemmissä seurakunnissa on yksi laulu alussa, -
sitten on aloitus, yks laulu, saarna ja loppulaulu, jos on.
Minusta pitää olla - mikäli mahdollista - monipuolista musiikkia.
Musiikin pitää olla tilanteeseen sopivaa.
Esimerkiksi herätyskokoukseen ei sovi ylistyslaulut.
Nykyään tehdään niin, että on vain ylistyslauluja.
Musiikissa pitäis aloittaa semmoisella, -
mikä aluksi ruokkii sielua ja lihaa. - Kyllä.
Sellaista vauhtia antavaa.
Sitten kun kuumenee, niin ylistystä ja palvontaa.
Sinne loppuun. Jumalan Henki vaikuttaa.
Ehkä ei pitäisi olla niitä aikarajoja, -
vaan jos Pyhä Henki haluaa, niin se jatkuu 2 tai 3 tuntia.
Pitäisi olla ikään kuin se vapaus.
Se on totta. Suomessa on menty ns. kirkolliseen kaavaan.
Jos menee 1,5 tuntia, niin se on monille liian pitkä.
1 t. 15 minuuttia vielä menettelee, -
muutoin katsotaan kelloa, että eiköhän lopeteta.
Olen käynyt Venäjällä, Thaimaassa, Australiassa ja Papualla, -
niin siellä Papualla oli pitkiä kokouksia. - Aivan.
Siellä kesti - jälkikokous, kaikki - kolmekin tuntia.
Kenelläkään ei ollut kiirettä.
Tämä on merkillistä. Sama on Afrikan maissa.
Onko meidän ns. hyvinvointi- yhteiskunta ajoittanut asiat, -
ja uskokin on vähän niin kuin henkivakuutus?
"Mun täytyy käydä se kerran kirkossa." Se on henkivakuutus taivasmatkalle.
Se on totta. Monille on tullut seurakuntaelämästä semmoinen, -
että se on uskonnollinen rituaali.
Siellä käydään, vaikka ei mitään saisi tai ettei kukaan kysele missä on ollut.
Täyty käydä täyttääkseen jonkun kaavan.
Minusta seurakuntaelämään pitää mennä rukoillen.
Jo kotona siunata, että Jumala voitele kaikki, jotka siellä toimii, -
että saadaan kokonaisvaltainen Jumalan läsnäolo kokouksesta.
Ja että meillä on nälkä. Hengen nälkä on suuri; -
"haluan olla Herra lähellä Sinua", niin siitä alkaa syttyä se tuli.
Kyllä, koska sen huomaa. Me pidetään paljon -
Pyhän Hengen iltoja ja muita.
Ihmiset tulee sinne ihan eritavalla kokemaan näissä illoissa Jumalaa, -
kuin sunnuntain päivätilaisuuteen.
Päiväkokoukseen mennään - oli sitten kuiva tai elävä.
Mutta illalla odotetaan, että Jumala voi ilmestyä täällä.
Se on hyvin tärkeätä, että valmis- taudutaan huolella rukouksin, -
koska me ollaan riippuvia Jumalasta.
Jeesus antoi sen mallin. Hän saarnasi, opetti, paransi sairaita.
Eikö ne ole tänä päivänä... - Nämä on ehdottomia.
Meidän pitäis ottaa mallia siitä, -
että Jumala tuli keskellemme tuomaan pelastuksen sanoman, -
parantamaan sairaita, auttamaan kärsiviä - kaikkia näitä, -
ajamaan ulos riivaajia, jne.
Tämän tehtävän Jeesus uskoi meille - seurakunnalle.
Meidän täytyy uskaltaa tehdä tämä, vaikka emme näkisikään -
sairaan heti paranevan, kun laskemme kädet sairaan päälle.
Rukoillessamme olen kokenut Jumalan Hengen sanovan,
ja olen sanonut näille sairaille, nyt Jumala aloittaa työn sinussa.
Huomaat hetken päästä olevasi terve. Joskus paranee siinä hetkessä.
Rukoiltava tavallaan uskoo uskon hengessä, -
että Jumala on tehnyt terveeksi.
Tulee vain odottaa odottaa Jumalan aikataulua.
Meidän pitää uskoa, että mitä enemmän me rukoillaan, -
niin sitä enemmän sairaita parantuu.
Olen sanonut, että 10 epäonnistuu, kun rukoilet, -
mutta 11 onnistuu. Se on enemmän kuin 0.
Totta. Jumala vastaa sanastansa myöskin sairaiden kohdalla.
Kun täytit 36, sen jälkeen olet ollut vapaa evankelista.
Olet kiertänyt aika paljon Suomea. Missä olet kiertänyt?
Olen kiertänyt ristiin rastiin Suomen seurakuntia.
Sanotaan, että pohjoiseen, etelään, länteen, itään, -
että aika laajasti. En ole kaikkia seurakuntia käynyt, mutta paljon.
Määrätyissä seurakunnissa käyn systemaattisesti. - Sitten ulkomailla?
Olen käynyt Venäjällä, Thaimaassa.
Australiassa olin konferenssissa puhumassa ja muutenkin.
Papua-Uudella Guinealla toista kuukautta kierrettiin.
Sanoit, että kun saarnaat ja puhut, -
niin juuri tämä Pyhän Hengen voima on yksi hyvin tärkeä elementti -
sun saarnoissasi ja siinä työssä.
Mitä olet havainnut? Onko Jumala toiminut, voitko tästä kertoa?
Kyllä sen huomaa, että mitä rohkeammin uskallan julistaa -
Pyhän Hengen täyteyttä.
Mulla kävi Australiassa mielenkiintoinen tapahtuma.
Se oli 2004-2005 vaihteessa me oltiin siellä, molemmin puolin.
Oli Brisbanessa kokoussarja.
Sunnuntai-illan kokousta päätän.
Koin, että Jumalan Pyhä Henki pisti sanomaan, -
että jokainen, joka tulee esiin tänä iltana, -
Jumala täyttää Pyhällä Hengellä. Sanoin "aamen" siihen.
En päässyt puhujapöntön takaa pois, -
kun mua lyhempi keski-ikäinen rouva tulee puhujapöntön taakse, -
katsoo mua silmiin ja sanoo: "Haluan täyttyä Pyhällä Hengellä."
"Ylivainion Niilo täytti meidät uudella voitelulla."
"Niilo ei saanut minua täyttymään Pyhällä Hengellä, -
eikä kymmenet muutkaan pastorit. Ja sä sanot, että tänään täytytään."
Hätkähdin itsekin, mitä olen mennyt sanomaan.
Mutta Pyhä Henki sanoi: "Laske kätesi hänen pään päälle ja rukoile."
Tein niin. Nainen kaatuu lattialle ja alkaa puhumaan uusin kielin.
Silloin juosten ihmiset tulevat alttarille.
Monet täyttyivät Pyhällä Hengellä. Se oli Australiassa.
Viime päivinä olen kokenut Porissa viimeksi, Laviassa, Kokemäellä, -
niin Porissa vapaakirkossa täyttyi useita, -
kun oltiin Pyhän Hengen iltaa pitämässä.
Laviassa täyttyi yks henkilö ensi kertaa.
Kokemäellä täyttyi ensi kertaa.
Monilla paikkakunnilla ihmiset täyttyy Pyhällä Hengellä, -
jos uskallamme rukoilla heidän puolesta.
Juuri tällaistahan pitäisi tapahtua herätystä odottaessamme.
Tämä on kaiken A ja O. Raamattu sanoo, että tehkää parannus, -
niin saatte Pyhän Hengen lahjan.
Kun mennään kasteelle ja seurakuntaan, -
saatte kaikille luvatun Pyhän Hengen lahjan.
Vanhassa testamentissa on kohta, että teitä papit minä syytän.
Jollain tavalla sananjulistajat, vanhemmistot ja muut -
jotka ovat siinä tukena ja takana, -
niin pitäisi lähteä siitä tavoitteesta, että herätys tulisi, -
että se, mitä olemme keskustelleet olis totta.
Se on totta. Sanoisin niin, -
että sananjulistajat, pastorit, ja vanhemmistoveljet, -
evankelistat, ovat avainasemassa.
Meidän pitäisi olla aktiivisia, rohkeita ja innokkaita -
tässä tehtävässä, että julistamme Pyhän Hengen täyteyttä.
Rukoillaan armolahja ja muita, -
koska seurakunta ilman armolahjoja on vajavainen.
Esim. Korintin seurakunnassa oli kaikki armolahjat.
Korintin seurakunnassa oli myös valtavia vajavaisuuksia.
Mutta kaikki 9 armolahjaa toimi, ja se on valtava asia.
Olen ollut kokouksia - esim. telttakokouksia - pitämässä, -
joissa ihmiset eivät ole uskaltaneet mennä sisälle, -
koska tuo pappa paljastaa heti syntimme.
Monessa kokoussarjassa on näin käynyt.
Pietarsaaressa oli kerran isot kesäjuhlat.
Julistin Sanaa, ja siinä oli profeetallinen ilmapiiri.
Yks mies käveli edestakaisin, ja tuli viimein tekemään parannuksen.
Varmaan on ihan totta laajemminkin, mitä sanoit, -
että siellä on ne, joilla on armolahjat, -
tiedon sanat ja muut, jotka herkästi näkevät asioita.
Siinä ihminen aattelee ja tietää, että on tunnustamattomiakin syntejä.
Alttarille on tullut ihmisiä, jotka sanoo: -
"Rukoillaan, että saisin siunauksia." Mutta Jumalan Henki on sanonut:
"Älä rukoile sitä, mä paljastan määrättyjä syntejä sieltä."
Sit sanon: "Tehdäänkö näistä ensin parannusta?"
Kerran eräs lähti pois, kun paljastu.
Vieressä oleva kaveri vielä kuulee sen.
Kyllä meidän täytyy olla rohkeita, koska Jumala käyttää meitä, -
jos täytämme Jumalan sanaa aidosti.
Nöyrällä mielellä täytyy tehdä sekin.
Jumalalla on määrätyt järjestykset ja asiat, jotka täytyy olla.
Anteeksianto- ja pyyntö, jne.
Jos niin ei tehdä, niin se ei onnistu. - Juu, ei onnistu.
Uuden liiton seurakunta pitää olla yleisen pappeuden seurakunta -
Raamatun mukaan. Meidän pitäis opettaa seurakunta kokemaan sitä, -
toimimaan pappeuden hengessä, että ne voisi todistaa, -
laskea käsiä sairaiden päälle.
Ei aina tarvitse pastoria, vaan seurakuntalaiset voisivat tehdä.
Olemme menneet pitkälle siihen, että on kirkollinen hierarkia.
Vain papisto toimii. Muut istuu ja kuuntelee, kun pappi puhuu.
Kello menee niin lujaa, että nyt pyydän, -
että sanot katsojille, mitä Henki sanottavaksi antaa. Ole hyvä.
Haluan sanoa meille kaikille, -
että annetaan itsemme kokonaisuhriksi Jumalalle, -
koska se on kaikkein tärkeintä, että Jumala saa vallata olemuksemme, -
täytytään Pyhällä Hengellä, -
ja saadaan kokea Jumalan aito voima, että Sana tulee lihaksi meissä.
Kun Sana tulee lihaksi, niin meidän on hyvä tehdä työtä, -
ja mennä eteenpäin. Taisteluja kyllä tulee.
Mutta kaikkialla on Jumalan voima mukana, -
ja se on valtava asia. Tätä toivoin meille kaikille.
Ja antaa elämä Jeesukselle, ketä ei vielä tunne Jeesusta.
Se on tärkein asia elämässä.
Kiitos Hannu, että saatiin lyhyesti tässä keskustella, -
mutta moni asia tuli tässä esille.
Vaikka olet periaatteessa eläkkeellä, -
olet seurakuntapastorina Kokemäellä, kierrät maailmaa ja Suomea edelleen.
Eläkkeellehän tästä työstä ei kukaan koskaan pääse, eikä ehkä haluakaan.
Sinulle siunausta, voimia ja johdatusta.
Kiitos paljon. Samoin siunausta teille ja TV7:lle.
Rukoilemme jatkuvasti tämän työn puolesta täällä myös. -Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä -ohjelman.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa tämän ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa 0600-10077.
Tai voit lahjoittaa pankkitilille, jonka viitenumero näkyy ruudussa.
Kiitos.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist