ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Ka selles saates on meil vägev tunnistus
Jeesuse muutva väe kohta.
Tere tulemast Pauli Rantala! - Tänan!
Sa tulid siia koos oma naisega Hyvinkäält.
Uurime alguses natuke su elulugu - kus ja millises peres sa sündisid?
Sündisin Laukaa vallas.
Mul olid head vanemad.
Nad käisid kohalikus baptistikoguduses,
mille jutlustajaks oli 60 aastat mu ema vend ehk minu onu.
Seal möödus mu elu varaseim periood.
Olin aastane, kui me pere kolis Kuopiosse.
Isa oli sellal seal kaitsejõudude teenistuses.
Tal olid tähtsad ülesanded ja seepärast kolisime Kuopiosse.
Isa jätkas seal oma teenistust.
Ma sündisin enne sõda. Mul on sõjast ka mälestuspilte.
Näiteks Kuopiost, kuhu pommitajad tulid alati öösel.
Kuopios polnud õhutõrjet üldse olemaski.
Pommitamise ajal ei jõudnud varjuda mujale, kui kartulikeldrisse.
Ema võttis 2 kuuse venna kaenlasse, minu käe kõrvale
ja siis tormasime õue peal olevasse kartulikeldrisse.
Sõjast meenub mul veelgi asju,
aga kõiki neid raskusi ja kitsaskohti ei pea siin lahkama.
Siinkohal üks küsimus.
Sinna kartulkeldrisse joostes, mille või kelle peale lootsite?
Või kas te sellele üldse mõtlesite?
Mina küll ei mõelnud.
Võib olla ema mõtles, aga mina mitte.
Seal olid ainult naised ja lapsed. Mehi polnud kuskil.
See oli sõjaaeg.
Jätkusõja ajal hakkasin juba koolis käima.
Sain tuttavaks ühe rauakaupmehe poegadega.
Nendega olin palju koos.
Nendega koos läksin ka nelipühi kogudusse Kuopios -
seda tunti Eelimi nime all.
Käisime ka lastelaagris. Seal arvatavasti palvetati mu eest.
Mul jäi sealt üht koma teist meelde.
Need rauakaupmehe pojad olid umbes minu vanused,
nii et vaevalt, et nemad enam kusagil midagi teevad või mõjutavad,
küll aga ehk nende pojad kui noorem generatsioon.
Oleks hea kokku saada ja kõiki neid mälestusi kuulda.
Põhikool algas mul Kuopios,
kus koolid olid kohandatud laatsarettideks.
Koolis käidi, kus saadi, aga siiski käidi.
Igast asjast oli puudus
ja me korjasime igasugust romu ja jääke kokku.
Korjasime ka vaarikalehti tee jaoks.
Ja muud kraami siguri ehk kohvi jaoks.
Olid ajad ja kõik asjad said otsa.
Jätkusõja ajal olukord teatud viisil muutus.
Soome sai hakata pisut rohkem olukorda kontrollima.
Püüdsin sisse saada Kuopio lütseumi.
Sel ajal pidi sinna sisse saamiseks kandideerima.
See oli poiste lütseum.
Tollal olid eraldi poiste ja tüdrukute lütseumid.
Ma sain sisse.
Mind huvitasid ajalugu ja reaalained.
Siis tuli sinna religiooni õpetajaks üks pastor.
Meil oli religiooni tund, mitte vaadete tund.
Pastor õpetas seal Piibli ajalugu õigetel alustel ja huvitavalt.
Sellest jäi mu sisse idanema seeme,
mis aastakümneid hiljem tärkas soovina minna Iisraeli reisile.
Ma olen pastor Tikaojale vägagi tänulik selle eest.
Mida veel võiks mainida?
Seda, et mäletan sellest ajast veel Jaakobi poegade nimesid
ehk Iisraeli suguharude nimesid ja Iisraeli kohtumõistjaidki.
Su pere kolis Hyvinkääle,
sa läksid tööle lattu ja said laojuhatajaks.
Algas tööelu, mis juhtis sind su oma firma loomiseni.
Räägi oma firmast ja sellest, mis toimus.
Asjad läksid tõesti hästi käima,
nii et lõime koostööpartneriga oma firma,
mis oli tol ajal üsnagi perspektiivses valdkonnas,
kuigi tänasel päeval on neid mustmiljon.
Nimelt oli meil kinnisvarahaldusfirma Suomen Talopalvelu OY.
Firmal hakkas minema väga hästi,
aga mingitel põhjustel tundsin, et see pole siiski õigetel alustel,
kuigi kõik näis olevat hästi.
Mulle tundus, et kõik polnud korras.
Sel ajal kohtusin ka Jehoova tunnistajatega
ja nende eksiõpetustega.
See võttis omajagu aega, et sealt välja pääseda
ja ma ei hakka siinkohal kogu seda ajalugu lahti harutama.
Küll aga ei taha ei mina ega keegi teine
kedagi nende õpetuste järgi õpetada.
Nii et sa tundsid südames, et see ei ole õige tee
ja hakkasid otsima sealt väljapääsu.
Jah.
Milliseid reaktsioone see tekitas, kui tahtsid sealt välja saada?
Kas tekkis ka konfliktiolukordi?
Tekkis.
Alguses käis madin mu enda südames ja vaimus.
See õpetus oli sinna nii tugevalt löödud,
et raske oli sellest lahti saada.
Pealegi tundsin tookord Piiblit ja Piibli põhimõtteid
veel üsna halvasti.
Aga mingil moel hakkas mind see "õige" kutsuma
ja ma tundsin üht tõmmet,
kuigi tookord veel ma sellele kutsele ei vastanud.
Kuniks korraga saabus su firma jaoks nn."must päev",
kui sa said uudise, et firma on pankrotis.
Hingevaenlane tabas su kõige nõrgemat koha.
Just nimelt.
Firmale kuulutati välja pankrott.
Mitmed käisid kohtus tunnistusi andmas,
aga meid ei süüdistatud milleski,
kuna me polnud ühtki kuritegu sooritanud.
Samuti polnud ka mingeid pettusi. Kõik oli õiguspärane.
Pankroti tagajärjel algas allakäik.
Mu tollane naine, kellega olime koos käinud 32 aastat
ja kellega meil olid ühised lapsed,
ei suutnud mu elustiiliga enam kaasas käia.
Ma ei pane seda talle üldse pahaks, sest ta nägi kogu seda olukorda.
Nii ta läkski ära, pidades seda ainsaks võimaluseks.
Mu allakäik jätkus ja üha järsemalt.
Kõik näis oli aina lootusetum.
Alkoholi osatähtsus mu elus aina kasvas.
Samuti suurenes joogikohtade osatähtsus.
Lõpuks visati mind mitmest kohast välja.
Jäin tänavale ja hakkasin käima prügikastide kallal.
Olles seal prügikastide kallal,
meenus sulle kunagi,
mida sa nooruses usuasjadest ja Jeesusest olid kuulnud?
Otseselt küll midagi meelde ei tulnud,
kuid see elas mu südames ühe lootusena.
Mingil moel oli mul aimdus sellest lootusest,
et on siiski olemas keegi,
kes on suurem, kui need halvad asjad ja mina.
Kui sa olid seal rentsli põhjas ja sul polnud korralikku öömaja,
siis su elus toimus siiski muutus - Jeesus kohtas sind.
Räägi sellest tähtsast asjast.
Sattusin Ridasjärve alkohoolikute ravilasse.
Sinna tuli üks mu ammune tuttav, kes käis nelipühi koguduses.
Ta nimi oli Tauno ja ta tõi sinna evangeeliumi.
Siis see mind veel väga ei puudutanud.
Käisime tema autos palvetamas,
kuna kohvikus ei saanud seda suure kära tõttu teha.
Aga kord ta tsiteeris mulle Johannese evangeeliumi üht osa -
"Kes minu juurde tuleb, teda ma ei viska välja".
Mõtlesin, et kas tõesti on keegi, kes mind välja ei viska?
Ma tahan temas varju leida.
See oli maailma suurim vägi, mis oli selle tõotuse andnud.
See oli ustav.
Ehk siis Jumala Sõnas on vägi. - On.
Selles on päästev vägi, mida kuskil mujal pole.
On selge, et hingevaenlane oli sinu küljes nii tugevasti kinni,
et tahtis sind tappa ja viia põrgusse.
Jah.
Et sellest välja tulla, vajasid sa nii lühikest Jumala Sõna.
Jah.
See muutis kõik.
Mis edasi sai?
See muutus algas nii, et mulle näidati, kui vilets mu saatus on.
Kord istusin ühes koridoris pingil ja äkki tuli mu suust: "Tänu Jumalale!"
Ma polnud kunagi varem seda öelnud.
Sellele järgnesid mu esimesed tunnistused
olukordades, kus inimesed ütlesid, et neil on nii raske ja keegi ei aita.
Ma ütlesin: "Küll Jeesus aitab"
Mulle vastati, et ei aita Ta midagi ning saadeti mind pikalt.
Aga ma uskusin, et Ta siiski aitab. Nii oli ja on tänaseni.
Nende sõnade lausumisest on möödas 27 aastat.
27 aastat olen olnud ustav ja usus.
Sealt algas mu mitmekülgne usurännak.
Kui sa usklikuks said, pakkus endine sõber sulle alkoholi.
Aga sa ei võtnud enam. - Ei.
Hiljem ma sain aru, milles asi oli.
Ma olin saanud vabaks sundmõtlemisest.
Vanasti oli nii, et napsi pidi võtma.
Keegi ei küsinudki su käest - lihtsalt pidid võtma.
Seda kutsuti "nutuviinaks". Nuteti ja võeti, sest pidi võtma.
Aga see ahel sai nüüd murtud.
Vabadus oli tulnud.
Nüüd, kui see sõber mulle napsi pakkus,
siis ma tundsin, et saan valida, kas võtta või jätta.
Mõlemad oleksid olnud võimalikud, aga ma keeldusin.
Sa elasid ajal, kui pensionile sai vist juba 52 aastasena.
Sul sattus see asi sinna aega, kui hakkasid pensionile jääma.
Jah.
Mu pension oli väga väga väike,
sest firmade ajal polnud ma selle heaks midagi teinud.
Töötajate osas oli kõik korrektne, aga endale polnud ma midagi jätnud.
Nii et kui pensioni hakati välja arvestama,
oli see ikka väga väike.
Aga kõik on hästi, sest Jumal on kandnud hoolt.
Olen Teda alati usaldanud, et Tema kannab hoolt.
Me loeme ka Jumala Sõnast, et:
"Ärge muretsege, sest mina hoolitsen teie eest."
Kui sa pensionile jäid,
andis Jumal sulle õige pea uue, kristlasest naise,
kes on su kõrval olnud juba vist 25 aastat.
Kohe kukub 26.
Ühtlasi hakkasid sa ka tänavatel rõõmusõnumit kuulutama.
Räägi pisut sellestki.
See oli mu esimene tänavamisjon, kuhu ma läksin.
Seal jutlustas Heikki Lindqvist nelipühi kirikust.
Ta oli selline sütitav isiksus,
kes andis ka mulle indu jätkamaks võitlust.
Lõime naisega kohe peale abiellumist kristliku raamatupoe.
See oli Väikese Misjoniraamatupoe nime all.
Oli majanduslanguse aeg.
Vaimulikku kirjandust osteti mingil määral,
aga Piibleid osteti palju.
Sealhulgas ka harva esinevates keeltes.
Tavaliselt olid Euroopa keeltes Piiblid.
Neid sai Piibliseltsistki.
Aga üks soovis vietnamikeelset Piiblit.
Kui ma helistasin Piibliseltsi, siis arvasin juba ette,
et nad ütlevad, et seda pole.
Aga hoopis küsiti: "Kui mitu?"
Oled tänaval olles puutunud kokku Heikki ja teistega.
Milline on tänavaelu
ja milliste taakadega inimesed elavad?
Isiklikult ütlen, et see on väga raske ja kurb.
Üks vana ütlus kõlab nii: "Nägu naerab, aga süda tilgub verd."
See on tuttav lugu alkohoolikutegi jaoks.
See sunnib kasutama kõiki võimalikke abinõusid.
Nad on viinapudeli nimel kõigeks valmis.
Nad peavad selle saama, maksku,mis maksab.
Selle nimel võetakse kasvõi viimased leivaraasudki lastelt ära.
See oli üks taak.
Lisaks vaimne taak.
Ja ka lootusetuse taak. Väga palju lootusetust.
Meie tänavamisjoni töö eesmärk oli viia lootust.
See on tähtis - lootus.
Lootus paremale elule.
Te laulsite seal palju ja sul oli ka ühe laulu refrään,
mis on jäänud sulle tugevalt meelde. ja mis avaldas suurt mõju.
Jagaksid sa sellest pisut?
Ikka.
Selle laulu pealkiri on "Lootus Jeesusel".
Selle refrään kõlab nii:
"Usk Jeesusse on enamat, kui maised arvamused.
See on rohkem, kui me üldse mõelda oskame.
See on Jumala armastusega sirutatud käsi,
millest kinni haarates elame julgelt".
Siin on lühidalt öeldud midagi väga sügavat.
Tunnen juhtumisi selle laulu autorit, kes oli ka kunagi siin saates.
Ta rääkis selle laulu tekkeloost, kuidas ta sai selle Püha Vaimu läbi.
Kuna see on Jumalat tulnud, siis on see võimas.
Kas sul on ka mõnest kõrtsist, kus oled misjonitööd teinud,
näiteid, et su tegevus on sealgi vilja kandnud?
Kõike ma ei teagi, kuna "Tööandja" vastutab.
Meie keegi ei vastuta, vaid Jumal vastutab.
Tulemused võivad tulla, millal iganes.
Me ju kõike ei näe.
Üks juhus jäi siiski meelde.
Meil oli Päästearmeega ühiskristlik tänavatöö.
Kogudustest oli kohal palju inimesi.
Päästearmee kapten Ilkka Nummela vedas seda suure innuga.
Alguses laulsime ja palvetasime.
Seejärel läksime inimesi tänavatelt ja kõrtsidest kutsuma.
Siis aga tuli "tunnistuste teenistus".
Läksime ühe mu vana tuttava poole ka teda kutsuma.
Seal käis vanamoodi pralle.
Ühes lauas istus üks mu tuttav mees.
Tema tundis mind ka ja teadis, milline ma olin olnud.
Ta küsis õlleklaasi tagant,
kas mina ka seal üritusel midagi räägin?
Ütlesin, et midagi ikka.
Ta ütles, et eks ta siis tuleb ka seekord kaasa ja tuligi.
Läksid aastad ja ta muudkui käis.
Ta ei rääkinud midagi, aga ta hakkas muutuma.
Käib seal veel tänapäevalgi. Pole kõrvale jäänud.
Ehk temast sai Jumala teenija. - Just.
Selles loos ka näeme, et mehe sees toimus kogu aeg muutus.
Jumal muutis teda.
Jah.
See oli väga selgelt nähtav muutus; ka tema riietumises ja käitumises.
Samuti seltskonna valikutes.
Ta jättis maha kõik vanad seltskonnad.
Ta ise ütles, et ta vahetas seltskonda.
Seda kõike sai tema puhul näha ja kuulda.
Sa oled kogenud seda elu,
kuidas hingevaenlane saab inimest vangistada.
- Jah.
Ja viia hävingusse. - Jah, totaalsesse hävingusse.
Aga paljud ei saa aru,
et isegi kui nad üritavad olla väliselt jumalakartlikud,
siis see ei päästa neid.
Et peab ikkagi olema elav suhe.
Just nii.
Rõhutaksin veel seda,
et sellest ei piisa, et teame, et Jumal on olemas.
Ka kurjad vaimud teavad ja värisevad.
Aga armastussuhe Jumalaga, isiklik suhe Jumalaga -
seda peab üles ehitama.
Isiklik suhe on nii tugev suhe, et see kindlasti hoiab õigel teel.
Meil on veel mõni minut aega.
Sul on usuelu kaudu tekkinud ka armastussuhe
Jumala omandrahva Iisraeliga.
Räägi sellest veidi.
Eila oli siin tõmbavaks jõuks, nii et meil tekkis mõte minna Iisraeli.
Mina olen teinud sinna 3 reisi.
Eila tegi ühe enne minu reisi ja ühe ka peale mind.
Algul läksime puhkusereisile Eilatisse.
Lennuk maandus Eilatist 60 km põhja poole.
Seal oli väga tore vastuvõtt. Lauldi heebreakeelseid laule.
Meile pakuti veine, puuvilju. Kõike, mis neil seal oli.
Kui me sealt ära läksime,
siis enne bussi minekut kingiti meile tsellofaan paberis roose.
Giid ütles, et meid võeti vastu kui riiklikul tasemel.
Et tegu oli pikaaegse sõjaväe alaga,
kus tsiviillennuk maandus esimest korda.
Seal oli väga kuum.
Teisel reisil käisin Jeruusalemmas ja Tibeerias.
Jeruusalemmas oli meil giidiks Eila noorusaja sõber - Anja Suomela,
keda Eila tundis alates 17 eluaastast Karmeli aegadest.
Ta tegi meile taksoga linnaekskursiooni.
Taksojuht oli araablasest kristlane.
Käisime Ketsemani aias ja Nutumüüri ääres.
Öeldakse, et Nutumüüri ääres tehtud palved
lähevad otse Jumala trooni ette.
Jeesus aga ütleb, et Jumalale sobivad kõik paigad palveks.
Selleks ei pea olema Jeruusalemm ega Karmeli mägi.
Jumal igatseb selliseid palvetajaid, kes palvetavad tões ja vaimus.
Jumal tahab neid, sest Jumal on Vaim.
Kuna sa oled nüüd Vaimu juhtimise all,
siis vaata kaamerasse ja ütle vaatajatele,
mida Vaim su südamele paneb.
Inimese elus on väga tähtsad valikud.
Meie kõigi eludes on väiksemaid ja suuremaid valikuid.
Neist tähtsaim on see, kuidas suhtume Jeesusesse?
Kas me lükkame Ta tagasi või võtame Ta vastu?
See otsustab kogu su elu saatuse.
Sellest räägib Piibel ja ka Jumal ise Moosese kaudu Siinai kõrbes
enne, kui Iisraeli rahvas läks tõotatud maale.
Jumal ütles: "Mina võtan taeva ja maa tunnistajaks sinu vastu.
Ma panen su ette elu ja surma.
Õnnistuse ja needuse.
Vali elu, et sa elaksid ja et su järglased elaksid."
See valik on inimese teha.
Jumal ega Püha Vaim ei sunni kedagi.
Milline elu ka poleks, Jeesus ütles: "Mina olen tee ja tõde ja elu.
Keegi ei tule Jumala juurde muidu, kui minu kaudu."
Teine koht Heebrea kirjast on:
"Kui te kuulete Tema häält, siis ärge paadutage oma südameid,
et see ei läheks teist mööda."
Sest ainult otsimise ajal Jumal kuuleb.
Inimene ei saa omas väes ja oma mõistusega kunagi päästetud.
See oleks sama, kui ennast juukseidpidi soost välja tõmmata.
See on võimatu.
Inimene ei pääse omas väes, vaid peab kuulma, kui Jumal kutsub.
Ja ta peab ka vastama Tema kutsele. Usk on jaatav vastus.
Aitäh Pauli, selle eriti võimsa tunnistuse eest,
mida Jeesus võib teha inimese elus.
Kui sügavale võib pääseda ülikülluslikus elus.
Sina oled sinna niimoodi pääsenud.
Ja sa tunnistad seda TV-saate kaudu.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 euri)
või anneta pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa