ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Seekordne külaline on suurema osa oma täiskasvanu east
olnud misjonitööl Jaapanis.
Tere tulemast Mauri Porkola! - Tänan!
Enne Jaapanisse mineku teemat
räägi lühidalt, kes on Mauri Porkola,
kus sa sündisid ja kuidas su elutee on kulgenud?
Sündisin Ullavas, Kesk-Pohjanmaal.
Meil oli peres 8 last + isa ja ema.
Päris suur pere. - Jah.
Kas sa olid vanuselt tagantpoolt teine?
- Just nii.
Ja koolis käisid sa Ullavas?
Ullavas ja naabervallas Kaustisel. Ning ka Kokkolas.
Aga su elu suund muutus.
Enne, kui minna teiste asjade juurde, siis kas teil oli usklik pere?
Ja millal ning kuidas sa ise Jeesuse leidsid?
Ei olnud usklik.
Tavaline Soome pere, kes käis vahel kirikus.
Ma ise sain usklikuks umbes 20 aastaselt.
Olin väga huvitatud kõigest üleloomulikust.
Harrastasin spiritismi, lugesin raamatuid UFO'de kohta.
Käisin Helsingis ühe Soome kuulsa ennustaja juures
tuleviku kohta küsimas.
Kuna tundsin huvi tuleviku vastu,
lugesin erinevate prohvetite kohta erinevatest raamatutest.
Teadsin, et ka Piiblis on prohvetid.
Seepärast lugesin ka Piiblit.
Su kirjanduse valik oli lai ja võib öelda, et seda juhtis 2 vaimu.
Jah.
Aga mitmed tänapäeva noored teevad just sedamoodi.
Ma olin huvitatud tulevikust.
Käisin palju tantsulkadel
ja tegin paljusid asju, mida noored tavaliselt teevad.
Aga mu südames oli tühjus.
Ükski mu harrastus ei rahuldanud mind.
Kui hakkasin Piiblit lugema, alustasin seda Ilmutuse raamatust.
Teine raamat, mida lugesin, oli Koguja raamat.
Kas enam raskemaid raamatuid annakski leida?
Kord, kui lugesin Koguja raamatut, oli seal selline lause:
"Rõõmutse noor oma nooruse üle, tee, nagu su süda kutsub!"
Mõtlesin: "Oo, isegi Piibel lubab teha, mida iganes!"
Aga lõpus lugesin, et Jumal toob kõik su teod kohtu ette.
See oli üllatus.
Kuidas sa siis tõde otsima hakkasid?
Pool aastat lugesin eri raamatuid ja käisin koosolekutel.
Ühel pühapäeva õhtul läksin Kokkolas Päästearmee koosolekule.
Koosolekul oli 6-8 inimest.
Kõik olid seal naised - ma olin ainukene mees.
Koosolek kulges normaalselt
ja kõige lõpus esitas koosoleku pidaja altarikutse.
Mõtlesin, et mul pole midagi kaotada, kui lähen altarile.
Läksin siis üksi ja teised kogunesid mu ümber palvetama.
Nad ütlesid mulle: "Sinagi võid palvetada!"
Ma polnud kunagi kõva häälega palvetanud
ega teadnud sellest midagi.
Siiski ütlesin: "Jumal, tee minust nende sarnane inimene!"
Jumal kuulis seda palvet ja paari päeva pärast oma kodus,
kui olin üksi oma korteris, kogesin imelist päästekindlust.
Siis ma uskusin, et sündisin uuesti ja sain usklikuks.
Ehk kõik spiritistlikud raamatud muutusid momentaalselt nulliks?
Jah. Aga ma ei hävitanud neid kohe ära.
Samas sain aru, et need on valed; et nendes on vale õpetus.
Hiljem põletasin need saunaahjus ära.
See oli su elus pöördeline muutus?
Jah.
Kui ütlesin vanematele, et sain usklikuks ja ristitud,
siis ema küsis, kas juba ühest korras polnud küll?
Aga nad polnud mingit viisi ka selle vastu.
Kuidas su sõbrad ja ümberkaudsed sellesse suhtusid,
kui ütlesid, et oled usklik?
Osa suhtusid negatiivselt. Usklikud muidugi rõõmustasid.
Kuidas su elu peale seda edasi kulges?
Töötasin sel ajal Kokkolas ühes kontoris.
Olin raamatupidaja.
Kirjutasin kirju rootsi ja saksa keeles.
Me eksportisime palju kaupa Saksamaale ja Austriasse.
Siis Jumal rääkis, et pean liikuma edasi.
Kogesin kutset Jumala tööle.
Esimene asi oli minek kibbutzi.
See on üsna suur muutus,
kui mõelda, et sa ei teadnud Iisraelist midagi.
Ei teadnud.
Ma läksin sinna Karmeli ühingu kaudu.
- Olin Iisraelis 7 kuud.
Kas õppisid ka heebrea keelt?
Ei. Aga ma õppisin inglise keelt. Iisraelis räägitakse palju inglise keelt
Siis sa tulid tagasi Soome ja Jumal hakkas sind suunama kuhugi mujale.
Jah. Iisraelis tutvusin misjoninoortega.
Nad esitlesid mulle piiblikooli, mis asus Taanis.
Ma läksin sinna. Seal oli 3 kuu pikkune kursus.
Piiblikoolis olles kohtasin oma praegust abikaasat Eeva-Liisat.
Ta oli ka seal misjonitöö raames. Nii me kohtusimegi.
2 aastat olime kaasas selle misjoniorganisatsiooni töös.
Tol ajal me veel ei kurameerinud, kuid hakkasime vaikselt pihta.
Millal tõusis esile te esimene misjoni sihtkoht, Jaapan?
See sai alguse juba seal Taani piiblikoolis.
Jumal rääkis meresaartest, kus oodatakse Jumala õpetust.
Selline lause on Jesaja raamatus olemas.
Vähehaaval sai selgeks, et need saared on Jaapan.
Oli see su jaoks mingil määral üllatus või suhtusid sa sellesse neutraalselt?
Polnud mingi üllatus.
Olin kõigele avatud, kuhu iganes Jumal juhib.
Jaapani keel on raske. - On küll.
Mida räägivad vanad Jaapanis käijad jaapani keele õppimise kohta?
Kui me koos naisega esimest korda Jaapanisse läksime,
oli meie vanim tütar Nina juba Rootsis sündinud.
Jõudes Narita lennujaama,
kus kuulsime esimest korda jaapani keelt.
See kõlas väga ilusasti.
Ütlesime üksteisele, et see on nagu inglite keel.
Rääkides sellest oma Rootsi misjonijutlustajatest kaaslastele,
olid nad lõbusad ja ütlesid:
"Pigem on ikka hingevaenlane selle loonud,
et evangeelium ei leviks Jaapanisse."
Nad ütlesid veel, et kui seda õppida, siis esimesed 25 aastat on raskeimad.
Aga te olite seal natuke kauem.
Jah. Kolm aastat tagasi tulime koju.
Kokku olime seal 33 aastat.
Mulle meenub, et tänapäeva Jaapanis on 1% kristlasi.
Kas see vastab tõele?
Jah.
Ehk 99% siis ei ole ja see tähendab seda,
et see on üsna suur ja väljakutsete rohke misjonipõld.
On. Jaapanlased pole väga vastuvõtlikud,
nii et seal on vaja tööks pikameelsust.
Samuti ka järeleandmatust.
Mitmes kohas te selle aja jooksul olite?
Olime 3 kohas. Tegime pioneeritööd. Alustasime uute kogudustega.
Kõik need kogudused alustasid nullist.
Vaid oma pere keskelt ja siis me lõime kontakte.
Need 3 kohta olid Fujiera, Toyota, mis on autolinn
ja Havamatsu, mis oli viimane koht.
Võiksime näiteks vaadata minuti pikkust videoklippi
viimasest kohast.
Siin näeme, kui noor seltskond teil seal oli.
Hamamatsu oli eriline pioneerikoht.
See oli pulma kirik, kuhu taheti usklikku pastorit pulmi läbi viima.
Nad tahtsid ka, et ma viiks neile läbi õigeid jumalateenistusi seal,
kus nad pulmi peavad.
Meil oli pühapäeva õhtuti tavapärane jumalateenistus.
Igal reede ja laupäeva õhtul oli mul aga nn. nõustamis-sessioon.
Seal õpetasin noorpaaridele tseremooniat.
Aga neil olid vabad käed ja me kasutasime aega hästi.
Siis tegin neile pooletunnise piiblitunni,
kus rääkisin usust ja usuelu põhiasjadest.
See kirik oli neutraalne ehitis, kus neid laulatati.
See on huvitav, et nad kutsusid sinna kristliku pastori.
Jah.
See oli neile omamoodi pluss selles töös,
et neil oli õige pastor neid asju tegemas.
Kui mõelda sellele, et see 99% mitteusklikke
võtab osa sellest pulmatseremooniast,
siis milline see võiks olla?
See on täitsa tavaline kristlik tseremoonia.
Nagu meil Läänemaades. Ehk vaid veidi lühem.
Pulmatseremoonia kestab kokku 25 minutit.
Kas neil on olemas mingi nn. Piibel?
Jah. Nad kasutavad tavalisi Piibleid.
Nad loevad 1.Korintose 13.ptk'i armastusest.
Seejärel on väike jutlus.
- Kas nad Jeesusest ka midagi räägivad?
Ikka. Ka Jeesusest võib rääkida nendel tseremooniatel.
Ma mõtlen seda eelkõige just nende vaatenurgast lähtuvalt,
kuna jaapanlased ju ei ole...
Shimtalased, need on eraldi. Neil pole mingit kokkupuudet Piibliga.
Seda ma just mõtlesingi,
et ristiusu ja shimto vahel on ju suur vahe.
On küll.
Kuid 70% kõigist jaapani paaridest soovib kristlikku pulmatseremooniat.
See on päris märkimisväärne! - Jah on.
Need on väga soositud Jaapanis.
Jaapan on olnud maailma ajaloo kestel nagu omaette.
Kuidas see asi argielus välja näeb?
Algusaegadel polnud poodides üldse välismaa kaupu müügil.
Kõik olid Jaapani tooted.
Ja kuigi nad saavad aru, et ristiusk on hea religioon,
nad usuvad seda,
aga selle vastuvõtlikkus on ikkagi nõrk.
Vähe inimesi saab usklikuks.
Shimtod - millesse nemad usuvad? Mis neist peale surma saab?
Tegelikult ma ei tea seda.
Nad usuvad ka taeva ja põrgu olemasolusse.
Üldiselt nad usuvad, et kõik saavad taevasse.
Toon näite Toyota linnast, kus tegime tööd.
Seal hakkas üks vanem proua käima koosolekutel.
Algul tulid tema lapselapsed pühapäevakooli.
Seejärel tuli nende ema ja siis see vanaema.
Nad kõik olid kuulunud Jaapani usulahku Mahikari.
See tähendab tõlkes Tõeline Valgus.
Siis vanaema nägi ühel ööl unenäo.
Ta nägi unes kuldseid puid, mis ulatusid maast taevani.
Ta püüdis ronida mööda neid puid ülespoole
ja mina seal kõrval aitasin tal ronida.
See mõjutas teda tugevalt ja ta sai usklikuks ning ristitud.
Ta oli paarkümmend aastat koguduse töös kaasas.
Ülemöödunud aastal aga uinus igavesele unele.
Sa nägid inimesi, kes tegid usuotsuse ja said ristitud.
Kuidas see usuletulek toimus? Kas kogu perega koos või ükshaaval?
Kuidas see asi peresid mõjutas?
See pere tuli usule kogu koosseisus, välja arvatud isa.
Minu teada pole ta veel senini usule tulnud.
Aga kõik teised ja lapsed on usklikud.
Üldiselt saadakse usklikuks ükshaaval.
Kogu perega koos harvem.
See asi võib mitmes peres tuua kaasa pingeid.
Jah. Jaapanlastel pole mingit füüsilist survet, vaid on vaimne surve.
Kui 1% on kristlased,
siis milline on olnud areng viimase 30 aasta jooksul?
Kas kristlasi on juurde tulnud ja kui palju?
Minu teada pole neid juurde tulnud. See kõigub ikka 1% juures.
Samas noori tuleb rohkem usule kui varem.
Kui mõelda Jaapanile ja sealsetele kommetele,
mis on omapärased ajaloos, siis mida sa neis märkasid?
Alluvad ei tohi töö juures enne ülemust töölt lahkuda.
Ja isegi, kui tööd hetkel pole, üritavad nad ikkagi midagi teha.
Kui ülemus läheb ära, lähevad ka nemad.
Ma olin nädala Jaapanis, Tokyos, kui ajasin äriasju.
Mulle räägiti, et nad on tööl kuni poole ööni.
Jah. Seal on väga palju üleväsimusest põhjustatud surmasid.
Inimesed on üleväsinud ja ülekoormatud.
Samas on nad äris üsna leidlikud ja nutikad inimesed.
Kuidas selline kultuur nii tugevalt säilib?
Kõik keerleb ümber raha.
Aga siin saaks ju palju mõistlikumalt tegutseda.
Saaks küll, aga see on see, mis inimesi edasi viib. Kahjuks.
Kui sõbruneda jaapani perega, siis milline on üks jaapani pere?
Nad on toredad ja sõbralikud inimesed.
Nad on avatud ja abivalmid.
Jaapani perele on raske ligi pääseda. Tavaliselt nad oma koju ei kutsu.
Nad kutsuvad kuhugi mujale, näiteks välja sööma.
Kas sul on sellest ajast veel näiteid usule tulekutest?
Räägiksin ühest palvevastusest. Olime kord reisil Fujierast Osakasse.
See oli talve keskel.
Tavaliselt seal talviti lund ei saja, aga vahel on siiski suuri lumetorme.
Tagasiteel tuligi suur lumetorm.
Meil olid autos lumeketid, mida proovisime peale panna,
aga need ei sobinud uuele autole.
Jäime lumetormi kätte.
Palvetasime: "Jumal, aita meil siit edasi minna!"
Paari-kolme minuti pärast tuli üks jaapani mees
ja peatas auto tee ääres.
Ta tuli me juurde ja küsis: "Mis juhtus?"
Rääkisime talle ja ta tõi meile oma autost lumeketid.
Nii saime edasi liikuda.
Jumal oli lähedal.
Teie ajal oli ka viimane tsunami ja vist ka maavärin?
Tsunami oli 2011 aastal ja me olime siis tõesti veel Jaapanis.
Eeva-Liisa oli just ühest poest koju minemas
ja tundis, kuidas auto kõikus.
Ta tuli koju, parkis auto ära ja vaatas, kas rehvid on ikka ratastel alles.
Ta tuli tuppa, kui olin just teleri sisse lülitanud.
Sealt tuli otsesaade tsunamist. See oli hirmus.
Kuidas see tundus, kui olite seda juba tunda saanud
ja samas oli võimalik, et see võib jätkuda järeltõugete näol?
Ja kui oli veel ka tuumareostus. Kuidas see välja paistis?
Tuumareostust ma ei näinud,
aga õhtuti, kui magama läksime, oli ebakindel olemine küll,
et kas midagi on äkki veel juhtumas?
Kuidas jaapanlased ise seda kogevad?
See ala on väga tundlik maavärinate suhtes.
Ka majad on seal ehitatud erimoel, et nad maavärinale vastu peaksid.
Nad kardavad neid maavärinaid väga.
Seal on täpsed juhised ehituseks, kui tugevaks majad tuleb ehitada.
Te olite seal perega misjonitööl, ehk siis Jumala tööl.
Kuidas kogesite Jumala õnnistusi ja juhtimist selle pika aja jooksul?
Selle aja jooksul sündis 3 uut kogudust.
Need 3 jätkasid tegevust ka peale meie äratulekut.
Sul on 2 tütart, kes on abielus ja kes said näha elu Jaapanis.
Ka nemad on elavas usus praegu.
Jah. Me kõik elame praegu Helsingi piirkonnas.
Meil on 6 lapselast.
Kuid nüüd lasen sul palvetada
ja öelda, mida Püha Vaim su südamele annab.
Jätame selleks veidi rohkem aega, kui tavaliselt.
Aga on sul veel midagi lisada enne palvesse minekut?
Tahan veel rääkida Matteuse 25 ptk'st,
kus on lugu 10 neitsist.
Nad kõik läksid kohtuma oma peigmehega.
Selleks peigmeheks on Jeesus, kellele vastu minna.
Neitsid on usklikud ehk meie, kristlased.
See lugu räägib meile sellest, et peigmehe tulek viibis
ja kõik 10 neitsit jäid tukkuma.
Ehk teisisõnu, peigmees ei tulnud siis, kui nad seda arvasid või oletasid.
Mida see tänasel päeval tähendab?
Kui ma 70-ndate alguses usklikuks sain,
oli suur Jeesuse tagasituleku ootus.
Kõik tõsiusklikud uskusid tõsiselt, et Jeesus tuleb tagasi aastaks 2000.
Et selle aja sees on rasked ajad, toimub Jeesuse teine tulek
ja saab alguse 1000-aastane rahuriik
Täna elame aastal 2016.
Mitte ükski neist asjadest pole toimunud veel.
Me näeme seda oma silmaga.
Maailm pöörleb endistviisi.
Mida sa usud, mida me peaksime tegema selles olukorras?
Meile see räägib viivitusest.
Jeesus ei tulnudki siis, kui me oletasime või arvasime.
Ka mina arvasin seda, aga see ei toimunud.
Piibel ütleb, et peigmehe tulek viibis ja kõik jäid tukkuma.
Me väsime ootamisest ja jääme tukkuma.
Usun, et ka kogudus jääb tukkuma.
Aga see lugu jätkub sellega, et öösel kostus hüüd:
"Peigmees tuleb, minge talle vastu!"
Kõik tõusid üles,
aga ainult need, kellel oli õli lambis, said Talle vastu minna.
Teised mitte, sest oli kesköö ja oli pime.
See lugu sai minu jaoks elavaks Jaapanis oleku aja alguses, 1985 a.
Läksin ühe Rootsi misjonäriga Jaapani kõrgemaile Fuji mäele ronima
See on peaaegu 4 km kõrge.
Me läksime õhtul, nii et vajasime selleks lampe.
Õhtul kell 21.30 alustasime autodega teekonda.
Sõitsime 2,5 km kõrgusele.
Sealt jätkasime matka jalgsi.
Aga matkal olles see rootslane korraga hüüdis:
"Ma unustasin oma lambi maha!"
Võimatu olukord. Kuna oli öö, ei saanud me ka ilma lambita ronida.
Mul oli oma lamp, kuid sellest meile mõlemale ei piisanud,
kuna teerada oli ohtlik ja järsk.
Ilma kummalegi oma lambita ei saanud me edasi minna.
Kui oleksime läinud tagasi lambi järgi,
oleksime jäänud hiljaks päikesetõusule.
Lootsime ja palvetasime,
et seal oleks mingi kiosk, kust seda osta saaks.
Nii juhtuski ja me saime õnnelikult matka jätkata.
Sama juhtub Jeesuse tagasitulekul.
Piibel ütleb nii:
"Aga südaööl kostus hüüd:
"Vaata, peigmees tuleb, minge talle vastu!"
Siis kõik neitsid tõusid ja panid oma lambid korda.
Rumalad ütlesid mõistlikele:
"Andke meile õli, sest meie lambid kustuvad!"
Mõistlikud ütlesid: "Me ei saa. Ei jätku meile ja teile.
Minge kaupmehe juurde ja ostke sealt!"
Aga kui nad läksid ostma, siis peigmees tuligi.
Ja need, kes olid valmis, läksid koos temaga pulma.
Ja uks suleti."
Võrdlus 10 neitsist räägib sellest,
kuidas Jeesuse tagasitulek toimub keskööl, kui on pime.
Ja siis kostub viimane hüüd: "Vaata, peigmees tuleb!"
Aga selle neitsite võrdluse järgi on siis juba liiga hilja saada õli
ja seada oma lamp korda.
See on ka aeg, kus kogu maailmas valitseb vaimulik pimedus.
Siis ei saa teha tööd ega midagi muudki.
Viimane, seitsmes pasun hüüab ja leiab aset ülestõusmine.
Seepärast on nüüd aeg oma lambid korda seada,
et meil oleks õli varuks.
Aitäh, Mauri Porkola, et andsid meile piibelliku õhutuse ja hoiatuse,
et peaksime valvama ja hoolitsema oma olukorra eest.
Aitäh, et oled teinud oma elutöö misjonärina Jaapanis
ja nüüd saad jagada Piibli Sõna veel ka siin Soomes.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 eur'i)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa