Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Ilman Jumalan ihmettä minun vieraani ei istuisi tässä -
ohjelmassa vaan hän olisi jossain muualla.
Tämä selviää ohjelman aikana. Tervetuloa Mauri Nivala. - Kiitos.
Vaikka sukunimesi viittaa Nivalan kaupunkiin, -
olet enemmän Raahen miehiä. - Kyllä.
Synnyitkö Raahessa. - Ei Nivalassa.
Ai, Nivalassa! - Nivalan Maliskylällä.
Ok selvä. Millainen perhe oli, johon sinä synnyit -
ja montako lasta oli? - Isä, äiti ja minä olen ainoa lapsi perheessä.
Oliko perhe uskossa?
En tiedä, ei ainakaan siinä vaiheessa, kun olin nuori.
Kyllä he seuroissa kävivät.
Herännäisyys vaikutti paljon sillä alueella.
En tiedä, että olisivat rukoilleet.
Oliko niin, että noin 12 ikäisenä Herra kutsui sinua yhteyteensä -
mutta et tainnut kuulla sitä?
Silloin minulla oli erittäin voimakas kutsu -
ja pelko niin kuin kuoleman pelkokin. Miten minun käy?
Halusin puhua jonkun kanssa mutta maalla ei ollut sellaista, -
että olisin päässyt keskustelemaan enkä rohjennut hakeakaan.
Loppujen lopuksi työnsin ajatuksen pois itseltäni.
Pääsin pikku hiljaa siitä eroon.
Ei tullut enää sitä pelkoa. Sitä kesti useamman viikon. - Joo.
Kun sanoit "työnsit" niin työnsit myös Jumalan kauemmaksi sinusta.
Kyllä olen ajatellut, että työnsin ensimmäisen kerran -
kun Jumala kutsui. Silloin työnsin Jumalan erilleen minusta. - Joo.
Siinä oli vajaa 20 vuotta niin sanottua harmaata aikaa.
Millaista elämää silloin elit?
Se oli kuin nuorilla miehillä ja nuorilla yleensäkin on.
Työtä, huvituksia tansseissa, alkoholia välillä kovastikin.
Jumala eikä hengellisyys kiinnostaneet ollenkaan.
Matkalla ei tullut tilannetta, että oli- sit edes pohtinut? - Ei olin erillään.
Aivan. Jumalalla on kuitenkin suunnitelmat tässäkin tilanteessa.
Kerrotko siitä mitä sitten tapahtui?
Silloin -80-luvun alussa vaimo sanoi minulle, -
että hän haluaisi mennä seurakunnan piiriin johonkin -
mutta hän ei tunne sellaista ihmistä.
Sanoin, että minä tunnen yhden ja jos haluat voin soittaa.
Näin he saivat yhteyden ja hän meni piiriin.
Oli kulunut jonkin aikaa ja hän tuli kerran kotiin ja sanoi arasti minulle, -
että Mauri minä olen tullut uskoon.
Sanoin, että ... vähän niin kuin hämmästyin.
"En minä tuota tarkoittanut kun lähdit seurakunnan piiriin."
Sanoin sitten, että no katsotaan nyt, -
eiköhän vielä ravintolassa istuta yhdessä."
Koitko, että siinä tapahtui jokin eriytyminen sinusta jollain tavalla.
Nyt se mikä oli mielestäsi silloin hyvää ikään kuin katoaa.
Niin ja ajattelin sitä, että mitä hänelle nyt tapahtuu.
Onko hän sama vaimo kuin ennen, -
kun tuli uskoon yhtäkkiä ja tavallaan jäin yksin. - Joo.
Onneksi se yksinolo ei kestänyt hirveän kauan.
Kuinka kauan ja mitä tapahtui? - Kun sanoin, että ravintolassa istutaan -
niin oli mennyt vuosi. Menimme iltakylään erään perheen luokse.
Oli talvipakkanen, tähtitaivas. Katsoin ylöspäin. Tuli mieleen omat sanat.
Sanoin vaimolle, että muistatko mitä sanoin, kun olit tullut uskoon.
Hän sanoi, että muistaa muttei ole viitsinyt sinulle sanoa.
Olin tehnyt uskonratkaisun vähän aikaisemmin. - Aivan.
Ravintolassa ei käyty.
Tämän jälkeen elämäänne muuttui. Saitte kulkea yhdessä jälleen.
Kyllä ja se ehkä jo vaikutti siihen, -
että kun vaimo tuli uskoon niin tuli uskovia kylään.
Sain seurata millaista sakkia tämä on.
Huomasin, että he ovat erittäin hienoja, mukavia, tavallisia ihmisiä.
Eivät poikkea muista.
Olit Rautaruukissa töissä, kun tulit uskoon. Havaittiinko se siellä?
Kyllä se havaittiin. Siinäkin jo, että alkoholia ei käytetty, -
tansseihin en lähtenyt, enkä tällaisiin. He huomasivat sen heti.
Oli hienoa, että koskaan ei kukaan tullut moittimaan tai pilkkaamaan.
He kunnioittivat ratkaisua. - Joo.
Jouduit sitten työkomennukseen islamilaiseen maailmaan -
Saudi-Arabiaan, jossa kristinuskoa ei hyvällä katsota.
Miten se vaikutti työelämään siellä ja hengellisyyteen?
Työnantaja kysyi, että lähdetkö ulkomaille töihin? "Kyllä. Mihin?"
Sanoivat, että se selviää myöhemmin. Minulle sanottiin, että Saudi-Arabiaan.
En tiennyt koko maasta mitään. Sitten luin, että se on muslimimaa.
Siellä ei hyväksytä kristinuskoa eikä mitään.
Siellä huomasin ensimmäisen kerran, -
miten on vaikea ihmisen elää, kun ei kuule Jumalan Sanaa.
Siellä ei kuulu koskaan eikä saanut puhua mitään Jeesuksesta.
Siellä minä koin suuren shokin, -
kun niiden sapattina, perjantaina kävelin vapaana.
Ajattelin, että miksi moskeijan ympärillä on noin paljon ihmisiä?
Menin katsomaan niin siellä olikin teloitus. Yksi nainen teloitettiin.
Se kosketti niin, että ei kenelläkään ihmisellä ole lupaa tehdä tuommoista.
Varsinkaan maassa, jossa ei puhuta Jeesuksesta mitään.
Ei hän ollut varmaan kuullut koskaan. Hänet tapettiin.
Sait kuitenkin salakuljetettua itsellesi komennusten aikana Raamatun.
Kyllä. Sanottiin, että Raamattua ei saa viedä, koska risti on kannessa.
Ajattelin, että täytyyhän minulla jotakin olla.
Minä vein ja jos ei hyväksytä niin tulen pois. - Aivan.
Hotellissa oli yöpöydällä koko ajan, huolimatta miten kauan olin reissulla, -
niin koskaan kukaan ei puhunut mitään. - Aivan.
Millaista hengellisyytesi oli sitten tänä aikana -
ennen kuin tuli taas uusi T-risteys, josta kohta kerromme.
Oliko se työelämää ja usko oli koko ajan kuitenkin mukana?
Työelämää tietysti oli koko ajan.
Seurakuntaelämä, eri piirit ja tällaiset alkoivat olla voimakkaasti -
mukana elämässä, koska koin, että tarvitsen -
Jumalan Sanaa ja opetusta koko ajan. Se ei voi jäädä lepäämään.
Näin kuljin erilaisissa piireissä.
Sieltä sain ruokaa elämiseen.
Mutta sinulle tuli T-risteys terveytesi suhteen. Kerrotko tästä mitä tapahtui?
No joo. Olin aina sanonut, että minulla ei ole terveyden kanssa ongelmia.
Varsinkaan sydämen kanssa. Olin kerran vapaapäivänä metsätöissä.
Tein polttopuuta ja järjestin illaksi, kun lähellä on iso puutarha, -
puutarhan hajottamisen talkoot.
Tulin illalla kotiin, vaimokin tuli samaan aikaan suurin piirtein.
Klo 10.30 illalla mentiin nukkumaan -
niin olin pompannut sängystä ylös sellainen 3 m -
ja kaaduin selälleni lattialle. Sydän pysähtyi.
Se oli todella vaarallinen hetki.
Kun vaimo oli soittanut hätä- keskukseen, niin siellä oli sanottu ...
Ensin oli vain varattua. Vaimolla oli tietenkin hätä.
Yhteyden saatua kysyttiin "hengittääkö."
Vaimo oli sanonut ei ole hengittänyt pitkään aikaan.
Oli sanottu, että avaa ovi ja ala painella.
Vaimo sanoi ettei osaa. Sanoivat, että osaat ala painella -
ja pane ääneen puhelin lattialle. Näin hän alkoi rintaan painella -
ja oli päässyt 30 niin oli kuulunut puhelimesta, -
että ambulanssi on pihalla.
Selän takaa oli kuulunut miehen ääni, että olemme tässä me jatketaan.
Kuinka kauan sydän oli pysähtyneenä. - Virallinen aika oli 18 min. -
mutta koska hän ei saanut yhteyttä niin lähes 20 min. koko aika.
Normaali tapauksessa ihminen kuolee. - Kyllä.
Oulun Yliopistosairaalassa nuoremmalle tytölle -
oli hoitaja sanonut heti, että varautukaa siihen, -
että jos hän jää henkiin, niin hän on aivokuollut.
Sehän on aika huono viesti.
On. Siinäkin on sellainen ihmeellisyys, että nuorempi tytär -
oli yhtäkkiä kääntynyt ja sanonut hoitajalle.
"Kuule, jos isän oli tarkoitus kuolla, hän olisi kuollut ja hän nousee tuosta."
Aivan. Mitä sitten tapahtui sairaalassa?
Minua oli hoidettu yliopistosairaalassa 3 viikkoa -
vaikka kardiologit olivat sanoneet, että vuosi sairaslomaa ja eläkkeelle.
Mutta 3 viikon päästä minut oli lähetetty Raahen sairaalaan.
Kardiologi oli soittanut vaimolle illalla, -
että he lähettivät minut Raaheen.
He eivät osaa sanoa mitä on tapahtunut. Tämähän on ihme.
Vaimo oli sanonut, että Jumalan ihme -
niin kardiologi oli sanonut, että niinpä.
Hän ei tiennyt sitä mitä taustalla tapahtui.
Lääkärit katsoo sen mitä näkevät ja tietävät.
Mutta minulla on paljon ystäviä ympäri maailmaa. Ystävät olivat rukoilleet.
Aivan. - Koen, että jos heitä ei olisi ollut, niin ei olisi minuakaan.
Kun ajattelee, että 20 min. olet hengittämättä, sydän ei toimi.
Siinähän kun ihminen hukkuukin niin jo 4 minuuttia on kriittinen.
Tuskin sitä enää henkiin saadaan.
20 min. ja sinulle ei tapahtunut mitään muutosta aivoissa. - Ei.
Ei mitään. - Tämä, että sinulla on valtava määrä näitä uskonystäviä -
eri puolilla, jotka rukoilivat. Siinä nähdään rukouksen merkitys.
Kun on paljon on se todella voimallinen.
Olen aina sanonut, että Jumala ei voi kuulla kaikkia rukouksia.
Meitä on paljon. Mutta en tämän jälkeen.
Kyllä Jumala kuulee. Joka ainoan ihmisen rukouksen.
Olemme koko ajan Jumalan kämmenellä.
Hän näkee meidät, tietää tilanteemme.
Se oli myös sinulle tällainen Raamattukoulu samalla.
Näit Jumalan hyvyyden ja sait sen kokea.
Varmaan sinunkin sananjulistus terävöityi.
Kyllä se oli minulle iso asia siinä mielessä, että huomasin -
miten Jumala rakastaa meitä jokaista minuakin.
Sen jälkeen olen ihmisille sanonut aina, että voi hyvät ystävät, -
teidän täytyy olla valmiit tekemään ratkaisu. - Joo.
Teidän täytyy valmistautua iäisyyden takia.
Jos tämmöinen tilanne sattuu, että yhtäkkiä sydän pysähtyy, -
mitään ei pysty tekemään.
Siinä on tilanne, että joko menette kadotukseen ilman Jeesusta -
tai taivaaseen Jeesuksen kanssa.
Sen jälkeen kun se on tapahtunut, ratkaisua ei pysty tekemää.
Se on tehtävä nyt.
Tämä on niin selkeä asia mutta miksi se on niin unohdettu.
Etenkin kun teet aika paljon seurakuntatyötä.
Olet mukana miesten työssä jne. Näet miten Suomi maallistuu -
ja tämä viesti mikä sinullakin on, ei meinaa mennä perille.
Kun suoraan sanotaan niin monet papit ja piispatkin hyväksyy homot ja -
lesboasiat niin kuin ne olisivat oikeita.
Sehän on väärin Raamatun mukaan.
Silloin kun mennään tähän suuntaan niin tavallinen maallikko -
menee mukana, kun nämäkin sanovat näin.
Sen takia heillä ei ole hätää. Jos Raamattua tulkitaan ja julistetaan
niin kuin se on kirjoitettu niin hätä tulee ihmiselle.
Eräs pappi sanoi, että muista saarnata niin, että kerran kuoleman jälkeen -
olet toisella rannalla kuin ne ihmiset, jotka kysyvät, -
että miksi et julistanut meille oikein. Se on iso asia.
Mutta sanotaan, että ihmispelko panee paulan.
Onkohan niin, että nekin jotka mielessään ajattelevat -
mutta pelkäävät enemmän ihmisiä. - Ehkä se on näin.
Isosta asiasta on kysymys. Toisen ihmisen iäisyysasiasta. - Aamen.
Ei saisi olla pelkoa. Pitäisi Raama- tusta lukea ja sanoa niin kuin se on.
Kertoa se koko maailmalle. Jeesus pelastaa ja on kantanut synnit.
Hän on jokaisen Vapahtaja.
Sitä kautta saamme armon Jumalan silmissä.
Olet mukana aika monessa organisaatiossa kertomassa.
Missä kaikessa sinä olet?
Olen toiminut seurakuntapiireissä -
Israelin ystävät ry:ssä, Gideon järjestössä ja -
Suomen Raamattuopiston toimintaryhmässä Raahessa.
Järjestämme seuroja joka kuukausi kodeissa missä ei ole ennen pidetty.
Pyrimme sellaiseen kotiin menemään ja saamme julistaa evankeliumia.
Ehkä tulisi muitakin ihmisiä, jotka eivät ole tehneet ratkaisua.
Oletko havainnut viimeisen 1-2 vuoden aikana, -
että hengellinen nälkä olisi lisääntynyt. - Raahen alueella on.
Mitä enemmän jotkut papit vievät väärään suuntaan -
sitä enemmän maallikoilla alkaa tulla mietittävää ja hätäkin.
Luuletko, että siitä voisi tulla herätyksen avain?
Kyllä. Olen ollut erittäin kiitollinen, kun meillä Raahessa -
on erittäin hyvä seurakunta.
Papit julistaa juuri niin kuin se on Raamatussa sanottu.
Olen havainnut, että Raahe on ollut jollain tavalla -
herätyksen keskus aika pitkäänkin.
Se on meillä rukouksen ja kiitoksen aihe jatkuvasti.
Teidän täytyy viedä se Ouluun. Siellä on paljon ihmisiä. - Siellä on.
Sinne on pyydettykin. - Ok.
Sinä sitten todellakin sydänjutun jälkeen jatkoit työelämää -
ja oletko vieläkin työelämässä? - Ei.
Jäin 2010 lokakuussa pois.
Koska sitten kun menin työhön, en saanut tehdä mitään.
Piti vaan istua ja vaimo oli töissä.
Olin kesäpäivät kotona ja katselin lasiverannalta taivaalle.
Sitten sanoin tyttärelle. Hänellä on pikkutyttö ja poikia.
"Miksette tule päivällä tänne, hiekkalaatikolle leikkimökkiin?"
Tytär sanoi, että on mietitty vaan ei uskallettu, jos väsyt.
Ne lapset sai vedettyä minut elämään mukaan.
Kun oli työssä niin tuli mieleen, -
että jotenkin kipinä katosi mutta ajattelin, että voin auttaa lapsia.
Olen koettanut viedä heitä joka puolelle -
ja auttaa heitä harrastuksissa.
Alle 10 vuotta ovat kaikki, niin koetan olla heille pappana.
Nyt kuitenkin tämä sairaus ei jäänyt sinusta eroon lopullisesti.
Ei ole kysymys sydämestä vaan sait luusyövän ennen viime joulua.
Joo. - Varsin tuore juttu. Kerrotko siitä vähän?
Minulla oli ollut jo pari vuotta kipuja kyljissä ja se vaihteli paikkaan.
Ensin sanottiin, että on kylkiluita poikki mutta en uskonut.
Marraskuussa menin lääkärille. Sanoin, että pitää löytyä selitys.
Nuori lääkäri pani tutkimuksia melko paljon.
Hän soitti minulle ja sanoi, että sinulla on myelooma, luusyöpä. - Joo.
Sehän oli ensin shokki. Nytkö syöpä?
Ensin pysähtyi sydän ja sitten vielä syöpä.
Tavallaan huipulta lähdettiin alaspäin.
Joku sanoi, että siinähän on musta seinä edessä.
Jäin miettimään, että varmasti se on musta seinä edessä niillä, -
jotka eivät tunne Jeesusta. Se on musta seinä.
Meille, jotka tunnemme ja haluamme olla Jeesuksen kanssa -
niin ei siinä seinää ole. Paremminkin verho, -
joka kirkastuu mitä lähemmäksi menemme. Taivas alkaa näkyä.
Se ihanuus mitä meille on luvattu.
Sinä et antanut siinä millään tavalla pelolle valtaa. - En.
Sielunvihollinen tietenkin haluaa, että pelästymme ja tulemme toivottomiksi.
Kyllä. Jotenkin sain kokea sen, että Jeesus tuli lähemmäksi. - Joo.
Niin kuin eilen illalla sanoin yksissä kotiseuroissa.
Tuntuu, että pitäisi vetää Jeesusta vielä lähemmäksi ihoon kiinni.
Hänessä on kaikki ja Hänellä on kaikki minulle. Enempää ei voi saada.
Luuletko, että tämä vielä johtaa siihen,-
että Kristuksen tuoksu Raahessa ja missä oletkin, tulee lisääntymään.
Jumala antaa sinulle sanottavaa. - Kyllä.
Varmasti näin on.
Nyt vielä päälle. Syöpää alettiin hoitamaan, -
voimakkaat lääkitykset jäivätkin sisälle, eivät imeytyneet.
Sitten ne imeytyivät yhtäkkiä niin pysähtyi sydän toisen kerran.
Siinäkin oli jännää, että hyvä ystäväpariskunta oli juuri tullut -
käymään aamupäivällä. Tämä Hannu poika oli alkanut elvyttämään.
Hän sai elvytettyä. Jälkeenpäin olemme keskustelleet, -
että Hannu vedit minut sieltä takaisin.
Hannukin oli vähän ihmeissään ja sanoi, että näin se varmasti on. - Joo.
Mutta tämä ei minua enää sillä lailla -
saattanut paniikkiin eikä mihinkään.
Minulla on niin suuri varmuus siitä, että mitä Jeesus on meille luvannut, -
Isä on luvannut, niin siihen saamme luottaa.
Koskaan Hän ei peru lupausta. Tämä lupaus koskee kaikkia ihmisiä.
Ei vain minua eikä sinua vaan kaikkia ihmisiä.
Luulen, että katsojien joukossa on miehiä ja naisia, -
joilla on syöpä tällä hetkellä tai jokin muu vastaava sairaus, sydän.
He joutuvat kohtaamaan näitä asioita kohtaamaan, käsittelemään.
Tämä sinun usko ja sen myötä rauha sydämessäsi, -
uskon näin, että se on vahvistuksena monella katsojalle.
Minä toivon sitä. Jos ajattelen 3 vuotta taaksepäin.
Vaimoni äiti oli vanhain- kodissa ja meni koomaan.
Meille ilmoitettiin, että tulkaa nyt, saattohoito aloitetaan.
Menimme sinne vaimoni ja hänen veljensä vaimon kanssa.
Heidän yksi tytär oli miehensä kanssa.
Sairaanhoitaja sanoi, että aletaan keskustelemaan saattohoidosta.
Minua ärsytti. Sanoin, että voidaan keskustella myöhemmin.
Me jäämme nyt tähän.
Hoitaja lähti pois. Sanoin nuorelle vaimon veljentyttärelle, -
että lue jostakin evankeliumia. Hän luki pätkän.
Menin mummon sängyn viereen, annoin synninpäästön.
Siinä vaiheessa kun aloin häntä siunata niin mummo heräsi.
Hän alkoi tapailemaan sanoja.
Hän ei ollut 3 vuorokauteen puhunut yhtään mitään.
Siihen saakka kun "Isä meidän" rukouksen -
lopetin vielä lopuksi.
Hän siihen asti oli mukana ja vajosi koomaan.
Tämä osoitti minulle sen, että meillä kaikilla ihmisillä -
on Jumala-kaipuu olemassa.
Me yritämme torjua sitä koko ajan -
vaikka se on meille ihmisille kaikkein tärkein asia maailmassa.
Se oli myöskin tytölle, vaimollesi ja sinulle vahvistus -
kaikesta siitä mitä olitte jo oppineet. Näitte sen siinä ihan konkreettisesti.
Kuule Mauri nyt on pari minuuttia aikaa niin pyydän, -
että sanot katsojille mitä Henki kerrottavaksesi antaa. Ole hyvä.
Rakkaat ystävät. Minä koen näiden kaikkien omien kokemusteni kautta.
Meidän jokaisen on tehtävä ratkaisu -
silloin kun tässä kävelemme ja kuljemme eli tänä päivänä.
Siinä on niin suuresta asiasta kysymys kuin iäisyydestä -
eli missä me vietämme iäisyytemme?
Mehän teemme vakuutuksia kaiken varalle.
Mutta kaikkein suurin vakuutus on se, -
että käännymme Jeesuksen puoleen -
pyydämme Häneltä syntejämme anteeksi.
Silloin kun tämän teemme niin Jumala armahtaa meitä.
Saamme luottaa siihen, että kerran olemme siinä huoneessa -
mitä Jeesus meni valmistamaan.
Taivaan ihanuudessa saamme kaikki joukolla kiittää ja ylistää Häntä.
Älä jätä sitä huomiseen vaan tee tänään.
Jos olisin jäänyt siihen lattialle, se olisi ollut myöhäistä.
Se on tehtävä nyt.
Kyllä se on näin ja oikein sydämeni riemuitsee tästä meidän ohjelmasta.
Se on ollut konkreettista opetusta siitä, miten Jeesus saa meille rauhan.
On meillä sitten sydänpysähdyksiä, syöpää tai mitä tahansa.
Niin kuin joku on sanonut, että tämä elämä on vain ikuisuutta varten.
Valmistaudumme siihen ja kerromme Jumalan rakkaudesta, -
saatamme kanssaystäviämme tälle samalle tielle. - Kyllä.
Kiitos Mauri siitä, että tulit Raahesta kertomaan ja Herra käyttäköön -
sitä rakkauden sanomaa mitä olet omakohtaisesti kokenut ja -
Sanasta löytänyt, että se saa tuottaa hyvää hedelmää. Kiitos. - Kiitos.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä -ohjelman.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10077.
Tai voit lahjoittaa pankkitilille, jonka viitenumero on ruudussa.
Kiitos.
Tekstitys: Mauri Porkola