ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Üks TV7 eesmärkidest on,
et ta oleks nähtav kõigis vanglates ja kõigis kambrites.
Seekordne külaline on Jouko Koistinen. Tere tulemast!
Aitäh!
Sa oled vangla pastor Kuopios.
Jah. Suvel saab 18 aastat.
Lähme ajas tagasi. Kus ja millises peres sa sündisid?
Sündisin Kuusjärvel.
Praegu tuntakse seda rohkem Outokumpu nime all.
Tollal oli Kuusjärvi väike koht.
Isa töötas Outokumpus malmirikastuse peal.
Ema oli kodune.
Kas kodus vaimulike asjadega ka kokku puutusite?
Jah.
Ma olin kolmest lapsest noorim.
Ma olin mõne aastane, kui mu vanemad said usklikeks.
Kindlasti oli ka mu ema haigestumine see,
mis pani neid aega maha võtma.
Emal oli verevähk ja ta elas veel 10 aastat.
Meid, 3 last, isa esimesest abielust, mõjutas vanemate usk väga.
Ema haigestus päris kiiresti. Juba siis, kui sa sündisid.
Umbes aasta peale mu sündi.
Nii et sa sirgusid valdavalt isa juhendamiste saatel.
Kuidas su elu edasi kulges ja kuidas sul koolis läks?
Isa abiellus õige varsti peale ema surma.
Sellest abielust on meil vend ja õde.
Käisin koolis. Õppisin Outokumpu gümnaasiumis.
Ma nende vaimulike asjade peale kooli ajal väga ei mõelnudki.
Ma teadsin, et ma pole usklik.
Läksin kaasa selle maailma asjadega.
Mäletan gümnaasiumi päevilt, et Jumala Vaim rääkis mu südamesse
ja soovitas mul Jumalaga asjad korda seada
ning ära otsustada,
aga ma lükkasin seda aina edasi.
Aga kord see päev siiski koitis?
Jah.
See polnud mingi eriline või dramaatiline sündmus.
Sain aru, et Jumala Vaim lihtsalt tõmbas mind nii kinni,
et asjad pidi korda seadma.
Ja ühel päeval, gümnaasiumi viimases klassis olles,
kui olin 19 aastane, läksin isa juurde.
Ütlesin, et tahan võtta Jeesuse oma südamesse vastu.
Mäletan veel, et mind pani imestama see,
et kuna isa oli ju kindlasti palvetanud selle pärast,
arvasin, et see on talle hea ja rõõmus uudis,
aga ta küsis hoopis esimese asjana, kas olen ikka kindlalt otsustanud nii?
Ta oli näinud mitmeid selliseid, kes algul otsustasid ja siis loobusid.
Ta siiski nägi, et olin nii suures kitsikuses.
Ütlesin, et olen seda tõsiselt mõelnud.
Siis me palvetasime.
Nii mu usuletulek ehk uuestisünd juhtuski.
See on tõesti nii olnud.
Sellest on juba palju aega möödas ja sa oled endiselt usklik.
Jah. Sellest saab sügisel juba 42 aastat.
Sa läksid sõjaväkke ja su usk toimis kõikides neis kohtades, kus sa olid.
Jah. Nii gümnaasiumis viimased kuud, kui ka sõjaväes.
Mu igatsus oli, et mu usuelu oleks selgelt nähtav.
Tahtsin pidada hommikusi hardushetki
ja sõjaväes võtsin lihtsalt Piibli ja hakkasin lugema,
nii et mu kaaslastele oli üsnagi selge, et olen usklik.
Südameusu suur tunnistus on Piibli tõdede järgi elamine.
See on kaitseks ka iseendale
ja nii on kergem selles ka püsida.
Kas su eluteele sattus ka selliseid kaaslasi,
kes ka su usust kinni haarasid ja tahtsid hakata käima sellel teel?
Ma usun, et mitmedki said mõjutatud.
Ma ei oska nimesid nimetada,
aga üks, kes alguses usule tuli, on mu vanem õde.
Mäletan, kui ma talle rääkisin.
Ta vaatas mind imeliku pilguga ja hakkas siis nutma,
mõeldes, kas ta saaks ka teha sama otsuse.
Neid on mu eluteel olnud mitmeid.
Kui sa tulid usule, siis sa läksid teoloogia teaduskonda õppima.
Jah. See mõte tuli mul seoses usule tulekuga.
Enne seda mul sellist mõtet polnud.
Ma ei osanud ettegi kujutada,
et minust ühel päeval kirikuõpetaja saab.
Kuid usule tulekuga koos see mõte aina tugevnes mu sees
ja nii ma läksingi õppima teoloogiat, et saada kirikuõpetajaks.
Kuidas su elu kirikuõpetajana kulges? Kus oli su esimene töökoht?
Esimene töökoht oli Kuopios
ja ka Suonejoe koguduses 1979 aasta lõpus.
Algul olin seal vaid abilisena ja edasi kaplanina.
1982 aastal võtsin naise.
Kui naine oma õpingud lõpetas, otsustasime minna Rootsi.
Mul oli seal üks tuttav abielupaar.
Sai nendega räägitud,
et ka Rootsis oleks huvitav teha tööd soomekeelsete inimeste keskel.
Sellest saime innustust.
Nii et 5 aastat möödus Rootsis töötähe all.
Siis tulite tagasi Soome.
Jah. Otsustasime Soome tagasi kolida.
Me lapsed sündisid Rootsis,
aga tahtsime, et nad kasvaksid ja käiksid koolis Soomes.
Siis arutlesimegi, et mis koht see oleks,
kus kanda kinnitada?
On see mõni kogudus või muu koht Soomes?
Siis avastasin, et on vaba üks vangla pastori koht.
Mind hakkas huvitama, milline oleks vangla pastori töö?
Nagu olen kuulnud, on see koht
mis on väga ihaldatud nende pastorite poolt,
kes on tõeliselt usklikud.
Sest seal saab ka tegelikult oma usku näidata. Kas on nii?
Võib ka nii öelda.
Mul saab endal suvel juba 24 aastat seal töötatud.
Mul polnud keegi sugulastest ega sõpradest olnud vanglas.
Ei ühel ega teisel pool trelle.
Alguses ma ei teadnud sellest asjast midagi.
Aga varsti peale seda, kui ma sinna tööle läksin,
ma mõistsin, et see on minu eriala.
See tunne tugevnes mul aasta aastalt.
Võib öelda, et mulle hakkas vanglas isegi meeldima.
Teoloogiat õppinud inimesed arutlevad,
et sellises liberaalses olukorras, nagu luteri kirik parasjasti on,
on nad jõudnud järeldusele,
et just vangla pastori koht on see, kus pole liberaalseid piire seatud,
sest see on üsnagi iseseisev üksus. Kas on nii?
See on vägagi iseseisev üksus. See on tõsi.
Kuigi vangla õpetaja ülemaks on siiski piiskop,
siis selles osas teenin ma kui kahte isandat.
Sest üks mu ülem on ka vangla juht - seda siis ilmaliku poole pealt,
aga see on iseseisev töö ja mulle on see meeldinud.
Meie töö on ka oikumeeniline.
Meil käib palju vanglamisjonäre erikogudustest ja konfessioonidest.
On meie kirikust ja on ka vabakogudustest ja nelipühi kirikust.
Ärkamisliikumistest on ka omad misjonärid.
Usk ja usuletulek rõhutub selles,
et kui vang pöördub kuritegelikust maailmast,
siis selleks on vaja tõelist elumuutust.
Usuletulek on nii selge asi.
Mitmed vangid toovad selle selgelt esile.
Vanglatöö on üks tõsine töö.
Arvan, et ligi 100% vanglasse sattujatest pole usklikud.
Kas on nii?
Ongi nii.
Olen märganud, et üllatavalt paljudel vangidel
on olnud seoseid kogudusega.
Mitmed ütlevad, et nad olid aastaid tagasi usus
ja nad said usklikeks.
Ja nad väidavad endid olevat liitunud vabakirikutega.
Nad on käinud ristimisel jne.
Ja siis on midagi juhtunud - nad on tagasi langenud
ja ongi jäänud sellesse. Neid on üllatavalt palju.
Aga nad tahavad saada uuendatud.
Teil on palju eri juhtumeid. Räägi, mis on eeluurimisvangla?
Osa Soome vanglatest on eeluurimisvanglad.
Üldiselt satutaksegi neisse esimesena.
Kui midagi juhtub, kas väike või suur asi,
nabib politsei kinni ja paneb kambrisse luku taha.
Seal kuulatakse kahtlustatav üle, teda hoitakse seal mõned nädalad.
Seejärel otsustatakse, kas pidada teda edasi kinni.
Kui jah, siis läheb eeluurimisvanglasse.
Kuopios on üks selline vangla.
Meil on vangid sees nii kaua, kuni kõik kohtuastmed on läbi käidud.
Kui madalama kohtu otsus kaevatakse edasi
kõrgema astme kohtusse ja veel kõrgemale edasi,
siis nii kaua on vangid eeluurimisvanglas.
Edasi saadetakse nad päris vanglasse,
kuhu nad jäävad püsivalt karistuse lõpuni.
Milline on vangla pastori tööpäeva ülesehitus?
Kuidas asjad toimuvad ja kui tihti sa vangidega kokku puutud?
Päevaplaan vaheldub tihti ja päris palju.
Üks osa mu tööst on omavahelised vestlused.
Need toimuvad nii, et vangid ise võtavad ühendust.
Nad saadavad kas valvuri või kellegi muu töötaja kaudu teate,
et nad soovivad rääkida.
Või saadavad mingi paberisedeli, et pastor võtaks temaga ühendust.
Kui ka koridoris keegi juurde tuleb ja soovib rääkida,
siis ka võime rääkida.
Omavahelised vestlused on väga olulised.
Teine oluline asi on ühendus kogudustega ja vanglamisjonäridega.
Siis veel vaimulikud teenistused ja ende eest vastutamine.
Meil Kuopios on vaimulik teenistus talviti neljal õhtul nädalas.
On veel piibliring, vaimulik vestlusring
või nädalalõppudel - laupäeviti ja pühapäeviti,
on kirikus vaimulik teenistus.
Siit see rutiin tegelikult tulebki.
Sul on siis selle aja jooksul olnud tuhandeid vestlusi vangidega?
Ma pole kunagi arvet pidanud. Oleks küll tore statistikat teha.
Neid on tuhandeid, kui arvestada ka põgusaid kontakte.
Pikemaajalisi kontakte tuleb mul mitu sada.
Üks osa tööst, mis on olnud huvitav ja ajamahukas,
on see, et meil on 2,5 a tegutsenud kristlik rehabilitatsiooni osakond.
See oli muide vangla juhi enda idee luua selline osakond.
See on nüüdseks 2,5 a tegutsenud
koostöös VIADIA Põhja-Savo vabakirikulise organisatsiooniga.
Enne seda saadet oli jutuks,
millised kulud kaasnevad vangla tegevusega
ja kui inimene satub taas kuriteglikule teele,
olgu see siis narko teema või mis iganes.
Kulud on seal väga suured, kas pole?
Tegelikult on nii,
et neid kulusid ja väljaminekuid ei saagi kokku lugeda.
Need võivad olla kümned või isegi sajad tuhanded.
Vangi päevaraha on ka sadades eurodes.
Kõik need tööd ja tegevused,
mida ühiskond pakub, aitamaks vange,
kõik need neelavad suuri summasid.
Politsei tegevus, kohtud, haiglad - needki puutuvad vangidega kokku.
Ühiskonnas räägitakse aasta jooksul miljarditest.
Samas aga teatakse ka,
et suur narkosõltlane ei saa sõltuvusest vabaks muidu,
kui vaid usklikuks saades.
Jah. Olen seda isegi oma töös tähele pannud.
Nende aastakümnete jooksul on mitmed -
isegi vangla juht, valvemeeskond või ka muud töötegijad
seda tunnistanud ja esile toonud,
et nimelt usk ja usklikuks saamine muudab ka lootusetumagi olukorra.
See on inimese sealt päästnud ja tõstnud tagasi pinnale.
Miks ühiskonna nn "targad otsustajad"
jätavad kasutamata selle suure võimaluse
vähendada ühiskonna kulusid Jeesusest mitte rääkides?
Seda võiks täitsa küsida nendelt samadelt otsustajatelt,
kuid kui minna seda küsima, siis iseasi, kaska vastuse saab?
On osa neidki, kes sellest aru saavad, et nii peaks olema,
aga osa neist ei saa ka. See on ajastu vaim.
Kõikjal meie ühiskonnas on jõutud selleni,
kus nüüd, kasutades Piibli terminit, on toimunud taganemine.
Ehk siis kristlikest väärtustest tahetakse meie ühiskonnas loobuda.
See pole tingimata enamuse arvamus,
vaid vahel ka väikese hääleka rühma arvamus.
Ja selle järgi hakatakse liikuma.
Olgu siis tegu koolisüsteemi, või mis iganes muu üksusega.
Tundub, et ristiusk on kõige vihatuim usk
nende abide vastu, mida otsitakse.
Piiblis öeldakse, et taganemine algab Jumala kojast.
Olles aastate jooksul teinud neid saateid,
kuulsin ühe inimese käest,
et 90-ndate alguses, kui Soomes oli majanduslangus,
tuli tähtsast kiriklikust allikast positiivne suhtumine asjaollu,
et võiksid olla võrdõiguslikud abielud.
See lähtus nn "kristlikust" ringkonnast
ja päris kõrgelt tasemelt.
See on kohutav asi, et need, kes teevad Jumala tööd,
need ei jälgi olukorda.
Nii see on.
Nagu ütlesin, sain ma 1979 a. lõpus kirikuõpetajaks.
Olen korduvalt mõelnud,
eriti nüüd, kui pensionini on veel paar aastat jäänud,
et kirik on väga palju muutunud.
Tundub, et ma tulin tol ajal üsna teistsugusesse kirikusse tööle
võrreldes praeguse, pensionieelse ajaga.
Piibli seisukohtadest on toimunud mitmeidki taganemisi.
Kuid samas on see siiski vaid mu isiklik arvamus.
Sa oled ka palju Piiblit uurinud - kokku üle 40 aasta.
Oled seda täpselt uurinud
ja kirjutanud internetis lõpuaegadest jne.
Kas soovid ka nendest teemadest midagi eriliselt esile tõsta?
See on tõsi, et ma olen seda palju uurinud.
Viimase 10 aasta jooksul olen eriti olnud huvitunud
lõpuaja temaatikast
ja sellest, mida Piibel alates Vanast Testamendist
selle kohta räägib.
Olen tähele pannud,
kuidas vaimses sfääris realiseeruvad mitmed toimunud muutused.
Nagu taganemine mitmetest asjadest, mitmetest piibellikest põhimõtetest.
Märkasin, kuidas kõik täitub.
Selles võtmes on Piibel imeline raamat.
Olen käinud sellest ka mitmes koguduses rääkimas,
kuhu mind on palutud ja kutsutud.
Teatud osa usklikest on sellest teemast huvitatud.
See on selge, et need asjad on kirjutatud 2000 a tagasi ja varemgi.
See saab reaalsuseks.
Eks ka kristlastele on tulemas rasked ajad.
Jah. Märkan, et kui räägitakse Jumala tagasitulekust,
lõpuaegadest, Jumala päevast jne,
siis selle kohta luuakse pilt, kus Jumal tuleb ja päästab;
et Ta päästab meid kõiki ära ja see on üks imeline asi.
Samas olen ise arvamusel, et tuleb ka väga palju raskeid aegu,
läbikatsumisi ja nuhtlusi, mis kõik on kirjas Ilmutuse raamatus.
Pasunad ja vihakarikad.
Paljud võivad mõelda,
et kuidas Jumalal saab olla vihakarikad, millest Piibel räägib,
aga need saavad olema väga rasked ja karmid ajad.
Aga uskuvale ja valvavale kogudusele on need ajad nagu märgiks,
et nende vabadus on saabumas, mistõttu seda peab meeles pidama.
Usk on nagu elektrivool -
kui see on sisse lülitatud, siis lamp põleb.
Kui voolu pole, siis lamp ei põle.
Kui inimene on usklik, peab ta olema see lamp.
Jah. Nii on.
Lamp ei saa olla peidus kuskil asjade all.
Ja mida lähemale hoida Jumalale ja Jeesusele,
seda rohkem saab ka maitsta taevalikke hüvesid.
See on õige.
See samas ka julgustab jätkama ja tugevnema usus.
See on elava vee vool, millest Jeesus rääkis:
"Kes usub minusse, temast peavad voolama elava vee jõed."
Sellest piisab.
Nüüd aga ütle vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele paneb.
Olen vangla pastori ametis näinud seda,
et ka sügavast august võib tõusta ja igasuguseid asju võib juhtuda.
Ahelad, mis seovad ja orjastavad inimest,
või mis iganes muud kohutavad asjad.
Aga ma tahan öelda nagu ühes laulus öeldakse,
et nii põhjas ei saa keegi olla, et Jeesus sinna ligi ei saaks.
Ehk siis, pole olemas nii suurt pattu,
mida ei võiks Jumalalt Jeesuse läbi andeks saada.
Inimeste eludes ei saa olla ka nii suuri ahelaid,
mida Jeesus ei suudaks lahti murda.
Teisalt tahan öelda - valvake! Nii koguduste, kui usklikena.
Me elame sellisel ajal, ehk lõpuajal, kus võime kergesti tukkuma jääda.
Mitmed jäävadki tukkuma.
Selleks õhutabki Jumala Sõna meid valvama.
Esimene asi, mida Jeesus ütles, rääkides lõpuajast, oli - valvake!
Jumala abil saame seda ka teha.
Aitäh Jouko, et sa avameelselt oma elust rääkisid
ja ka tööpõllust, kus sa töötad.
See on ääretult tähtis
ja TV7 eesmärk on pääseda igasse kongi ja kambrisse,
et meid seal kuuldaks ja nähtaks.
Kuopios on see võimalus olnud vist juba 6 või 8 aastat.
- Tegelikult juba 10 aastat.
See on tore, et Jumala Sõna saab seal avada neid asju inimestele,
kes seal istuvad.
Aitäh Jouko ja õnnistusi su tööks! - Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 Kõne hind 7 eur'i.
Võid ka annetada pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa