Tere tulemast saatesse!
Täna on mu külaliseks Aarne Nurmio. Tere tulemast!
Suur tänu!
Uurime su elu algaastad kiiremas korras läbi,
et meil jääks rohkem aega tähtsamate asjade jaoks.
Räägi lühidalt oma perest ja lapsepõlvest.
Kus sa õppisid ja mis su lapsepõlves toimus?
Sündisin ja kasvasin üles Helsingis.
Vahepeal elasin Espoos ja nüüd Kauniaises.
Meie peres on ema, isa, vanem vend ja õde.
Käisin koolis Munkki piirkonnas ja peale kooli läksin edasi õppima.
Alguses Otaniemi Tehnika Kõrgkooli
ja hiljem õppisin rootsikeelses Kõrgemas Kaubanduskõrgkoolis.
Sul oli kakskeelne kodu.
Jah. Emaga rääkisin rootsi keeles, isaga soome keeles.
Su kodu oli tavaline soome kodu, kus usuasjadesse suhtuti hästi.
Sul oli turvaline kodu.
Kas su vanavanemad olid palveinimesed?
Jah. Vanavanematel olid usuasjad väga tähtsal kohal.
Mu vanaisa oli Raisio preesterkonna poiss.
Sealt on see vaimulik pärand kandunud ka minu põlve.
Palved on meid kõiki edasi viinud.
Meie suguvõsa hauakividelt võib lugeda:
"Jumal, Sina oled meie varjupaik põlvest põlve".
See Jumala sõna on pidanud meie puhul paika.
Sul, nagu ka tihti paljude noorete meeste puhul,
olid südames mitmed otsingud ja oli ka tühjust.
Kuidas su noorus ja täiskasvanuiga algasid?
Esimene otsingute periood jäi põhikooli lõppu.
Olin siis 14-15 aastane. See jätkus gümnaasiumi alguseni.
Uurisin siis filosoofiat, erinevaid religioone jne.
Aga ma ei leidnud teed Jeesuse juurde
ega kontakti Temaga.
Käisin ka leerikoolis, aga seegi ei avanud mulle Jumala reaalsust
ega andnud ka kontakti Temaga.
Need asjad jäid tookord tahaplaanile,
aga uuemad otsingud algasid õpingute lõpuosas.
Siis oli aeg teha otsuseid edasiseks eluks.
Näiteks tööle minek, pere loomine jne.
Need asjad olid mul päevakorral.
Igatsesin oma elule tugevat alust
ja siis Jumal andis oma Sõna.
Sa olid siis veel õppur.
Jah. See oli õpingute lõpus.
Seejärel leidsid sa endale naise.
Jah. Olin oma naise Päiviga käinud mõnda aega.
Usuletulek oli minu jaoks esimalt päevakorras
ja hiljem ka Päivil.
Me abiellusime ja peale seda oleme tänini käinud sama teed.
Räägi lühidalt, mis juhtus su usuletuleku ajal ja kuhu see viis?
Mu südames oli tugev igatsus leida oma elule tugev alus.
Tol ajal oli pealinna kõrgkoolide ringis tugev vaimulik ärkamine.
See puudutas paljusid mu sõpru ja tuttavaid.
Üks mu sõber kutsus mind uurima Jumala Sõna.
Hakkasime uurima Johannese evangeeliumi
ja seda, mida seal kirjutatakse.
Meil oli südamel 2 küsimust:
Kes selline on Jeesus ja mida Ta minust tahab?
Seda me siis uurisime ja ma õppisin aru saama,
et ma ei tunne Jeesust oma vabastajana.
Ja et mul pole ka mingit ühendust oma Taevaisaga, oma Loojaga.
Maadlesin selle asjaga tükk aega, et kuidas luua ühendust Jeesusega?
Kas olen valmis andma ennast ja oma elu Tema kätesse?
Sellesse protsessi tuli juurde uusi tähtsaid asju.
Üks oli, et ma nägin tunnistusena usklikuks saanud sõprade elusid.
Seda, kuidas see asi neid positiivses suunas mõjutas.
Teine oli see,
et sõpradega oli võimalik veeta saunaõhtuid koos jne.
Sellega seoses nägin midagi sellist, mida ma kuskil mujal polnud näinud -
see oli Jumalariigi reaalsus.
Siis ma ei saanud veel aru, milles on asi.
See oli armastust täis elu, millesse tahtsin ka kaasatud olla.
Elumuutuse ja ühenduse tunnistused olid tugevateks elementideks
lisaks Jumala Sõnale.
Siis saabus päev, kui olin valmis langetama oma otsuse.
See oli muutuste päev.
See oli suur muutuse päev. See tõi kohe rahu mu sisse.
Ei mingit suurt möllu
ega midagi sellist, mida väljaspoolt näha oleks.
Aga sisse tuli suur rahu.
Sel ajal algas tasapisi ka su tööelu. Sa töötasid suures ettevõttes.
Arvatavasti olid sul pikad tööpäevad.
Siis tulid mõtted selle kohta,
kas see kiire elu sobib Jumalaga kokku?
Tasapisi jah.
Olime aktiivsed koguduse elus ja seejärel tulid argielu asjad.
Intensiivsus nendes asjades kasvas aasta aastalt.
Tasapisi kerkis mu sees küsimus, kuidas need asjad omavahel sobivad?
Kuidas saan argielus elada oma veendumuste järgi?
Kas on üldse hea, et ma panustan töösse nii palju,
kui ma just panustasin?
See innustas ja tõmbas kaasa, aga mul polnud kutset misjonipõllule.
Põdesin nende asjade pärast palju,
kuna mind oli õpetatud, et need on erinevad elualad.
Et Jumalat huvitab ennekõike meie vaimulik pool ja koguduse elu;
et oma argi- ja tööelus peab ise hakkama saama.
Aga siis hakkasin aru saama, et see pole õige nägemus.
Jumal ei näe jagunemist stiilis vaimulik ja ilmalik
Jumal tahab olla kaasas kõigis me elualades
ja õnnistada meid nendes.
Arvan, et sel ajal, kui sa nende asjade üle arutlesid,
oli vähe õpetust või näiteid selle kohta, mida sa vajasid.
Hakkasid ise vähehaaval otsima. Mis juhtus, kui sa need leidsid?
Nii see aja jooksul läks.
Kogesin, et langesin otsekui ühte valearusaamade lõksu.
Arvasin, et vaimulikud ja argised asjad on kaks eri asja;
et vaimulikud asjad on väärtuslikumad.
Ühel pool on pastorid ja teisel pool on asjaarmastajad.
Asjaarmastajad on lihtsalt asjaarmastajad.
Sellised mõtted olid mul, aga need polnud piibellikud.
Kuidas need asjad su sees avanema hakkasid?
Nii, et mu sees kasvas pinge.
Igatsesin rohkem kutsumusteadliku elu järele.
Ehk seda elu, kus need asjad omavahel haakuvad ja integreeruvad.
Otsisin sellist keskkonda, kus neid asju rohkem õppida.
Üks mu sõber andis mulle lugeda
Rahvusvahelise Kristliku Kaubanduskoja looja
Gunnar Olssoni raamatut "Vabastatud äri".
Mu jaoks oli see raamat ühtaegu kummaline kui ka võluv.
Kummaline selle poolest,
kui hästi Gunnar oma raamatus kirjeldab,
kuidas ta elab koos Jumalaga reaalselt nii oma argi- kui ärielu.
Ta kuuleb Jumala häält ja leiab Jumala abi eri olukordades.
Tema argipäevas ja ärielus juhtus palju imesid.
Need asjad kõnetasid mind.
See pani mõtlema, et ma pole veel selle ulatuvusest aru saanud.
Kas see oli sul uus leid ja avastus,
kui vaadata ka Soome terviklikkust ja kristlikku põldu siin?
Ütleksin, et ka tänapäeval on see uus asi.
On jah uus asi.
See on üsna uus asi.
Me elame ikka veel sellises lahterdamiste maailmas
ja meile pole veel õieti kohale jõudnud,
et Jumal on ühtmoodi huvitatud me argi- ja tööelust,
kui ka vaimulikust ja koguduse elust.
Ta tahab neis olla kaasas ning meid õnnistada ja aidata.
Kuidas sa sisestasid enda ellu seda raamatust saadud teavet?
Ja kuidas see hakkas sul toimima?
See oli omamoodi protsess.
Üsna otsustav tegur oli siin see, et ma sain ka tegelikult aru,
et kõik, mis mu elus on - mina ise, kõik ärid, omand ja muu,
on lõppude lõpuks kõik Jumala kätes.
Sain mingil ajal aru, et pean need kõik Talle andma
Tema eesmärkide elluviimiseks.
See oli minu oma otsus, mille ma tegin.
Alates sellest hakkas mu jaoks sügavamalt avanema
Jumalariigi reaalsus ja selle suur ulatus.
Kui sa nägid, et kogu elu on kas Jumalast pärit või mitte,
siis kuidas hakkas see su mõtteviisi mõjutama?
Jeesus õpetab Johannese evangeeliumis,
et mis on sündinud lihast, on liha ja mis vaimust, see on vaim.
Hakkasin aru saama,
et mingi asja vaimulikkust ei määratle mitte selle asja välimus,
vaid asja päritolu ja algupära.
Kui ma olen Jumala poolt kutsutud äriellu,
siis see on kõige vaimulikum asi, mida ma teha saan.
Teen seda Tema ligiolus, väes ja Tema auks.
Aga kui kutse on äriellu, aga ma lähen kogudusetöösse,
siis see pole vaimulik. Ja vastupidi.
Sa oled palju rääkinud ja õpetanud Jumalariigist.
Jumalariiki teatakse Sõnana, aga ei teata korralikult.
Pole õpetust selle kohta, mis on Jumalariik.
Räägi sellest natuke.
Jumalariik on Jumala valitsus.
Jumalariik on seal, kus Jeesus on ligi ja saab valitseda.
Üks mu Ameerika sõber, kui ma talt seda küsisin, vastas:
The Kingdom of God is where God is King.
Jumariik on seal, kus Jumal on kuningas.
Ehk siis Jumalariik on seal,
kus Talle antakse see troon, mis Talle kuulub.
See on meie oma südames.
See on ka kristlikul maastikul sageli nii,
et kui inimene saab usklikuks ehk sünnib vaimselt uuesti,
siis küsimus on, kas ta annab valitsemisõiguse alati Jumalale?
Või vahel võetakse see ka endale ja sellest saab kui üks tava.
See on kristlaste igapäevane võitlus.
See on igapäevane võitlus,
mis toimub meie südametes ja südamete eest,
et kes saab meie südametes troonil istuda?
Teisalt võib öelda, et küsimus on teenimises.
Keda me teenime?
Me ei saa teenida korraga Jumalat ja mammonat.
Teenimine on see, et me kinnitame oma südame millegi külge.
See, millele oma südame anname, seda me ka teenime.
Me oleme loodud teenijateks. Me teenime 24/7 nagu öeldakse.
Me ei saa olla ilma teenimata. Keegi alati valitseb meie südant.
Küsimus on selles, kas Jeesus saab valitseda meie südant, meie elu
või teevad seda selle maailma vaimuväed?
Kui rääkida Jumalariigist ja edust, siis sõnal "edu" on mitu eri tähendust.
Räägitakse eduteoloogiast
ja et kristlane ei saa olla kinni mammonas.
See on ka täiesti õige.
Kuidas sa seda edu Piibli põhjal lahkaksid?
Sa tõid esile vastandliku mõtteviisi, mis tänapäeva kristlaste seas on.
Kui rääkida eduteoloogiast,
siis esimene asi, millele mõeldakse, on see,
materiaalse jõukuse ja mammona osas tuleks olla ettevaatlik,
et selle külge kinni ei jäädaks.
Teine mõte aga on see,
et see on just see, mida Jumal tahab meile anda.
Et paluge aga ja taevast tuleb!
Mõlemas vaatenurgas on oma ivad, aga ka puudused.
Ma räägiksin hea meelega õnnistus-teoloogiast.
Meie Taevaisa tahab meid õnnistada.
Me oleme selles võtmes Aabrahami lapsed.
Jumal ütles Aabrahamile: ma õnnistan sind,
et kõik maailma lapsed saaksid sinus õnnistatud.
Meie Taevaisa tahab anda omadele kõiki õnnistusi,
et me õnnistaksime nendega seda maailma ja kaasinimesi.
Mu meelest on siin Paulus hea näide.
Paulus ise ütles, et ta on õppinud elama külluses ja puuduses.
Mõlemas.
See tähendab seda, et kui ta oli kas külluses või puuduses,
siis see ei tõmmanud teda ära tema kutsumusest,
mis ulatus kõikjale üle kogu maailma.
Vahel ta tegi telke ja sai jõukaks, vahel oli vang ja merehädas.
Siin olid eriperioodid, aga ta püsis ikkagi oma kutsumuses.
Mõnikord tuli läbi raskuste edu. Tõeline edu.
Vangis olles ta lohutas oma sõpru, kes ta pärast mures olid, öeldes:
"Ärge minu pärast muretsege!
Mu vangisolek on aidanud kaasa evangeeliumi levikule."
Sest Jumalariik edenes ka vanglas.
Kui ta oli merehädas Maltal,
viis see selleni, et Jumalariik edenes Maltal
ja kogu saar hakkas uuenema.
Lõpuks ütles Paulus,
et ta on omad jooksud lõpetanud ja asjad korda ajanud.
Ta on jutlustanud Jumalariigist Jeruusalemma linnast Illüüriani välja.
Ta luges seda eduks.
Tegelikult peaks arutlema selle üle, mis on edu Jumala vaatevinklist?
See pole see, mida me tihti maailmas mõtleme,
et meil kõik asjad lähevad laitmatult ja nagu õlitatult ning me rikastume;
et elu on selles võtmes nagu lill ja kerge.
Küsimus on hoopis selles, mida me teeme oma kutsumusega?
Kas me teostame seda ka oma asjades?
Kas me mõtleme, et Jumal on liiga väike?
Kui vaatame maailmas toimuvaid sündmusi
ja seda, et kui Jumalal on suur päästeajalooline kaar,
millega Ta viib asju sinna, kuhu Ta on kavatsenud,
siis selle teekonna jooksul juhtub erinevaid asju,
millest inimmõistus aru ei saa.
Mõeldakse, et see ja teine on vale või ebaõiglane ja et Jumal teeb vigu.
Inimene mõtleb seda väikeses perspektiivis.
Kuidas sina seda kommenteeriksid?
Enne Jeesuse tulekut maailma viitas kõik, mida Jumal tegi,
Jeesuse tulekule ja Ta sünnile.
Ta tuli õigel ajal ehk siis, kui aeg oli täis saanud.
Ma arvan, et see, mida Jumal praegu maailmas teeb,
on see, et Ta valmistab maailma rahvaid, kogudusi, Iisraeli
ja kõike ette Jeesuse teiseks tulekuks.
See päev on ees. See on iga päevaga aina lähemal.
See on see vaatenurk, mille läbi tuleks vaadelda seda aega.
Jeesus andis meile suure ülesande:
"Minge ja tehke jüngriteks kõik rahvad!"
Ma saan sellest nii aru, et kui rahvast saab jünger,
siis selle elu muutub tõeliselt ja see saab uueks.
See tähendab seda, et rahvas elab reaalselt Jumala ligiolus.
Liigutakse usu sõnakuulmises
valitsemise tipust igasse ühiskonna kihti -
äriellu, poliitikasse, kooliellu, ülikoolidesse jne.
Otsitakse Jumalat, kuulatakse Ta häält
ja saadakse Temalt juhtnöörid oma igapäeva tegemisteks
ja ühiskonna rajamiseks.
See on see, mida tähendab, et rahvast saab jünger.
Ma arvan, et see on selline asi, mida me ehk ei võta eritii tõsiselt.
Me arvame, et see tähendab seda,
et igast rahvusest saavad inimesed usklikeks;
et nad saavad päästetud ja neil tekib ühendus Jumala ja kogudusega.
Mina aga arvan, et see ülesanne on palju ulatuslikum.
See ulatub selleni, et Jumalariik ja selle tahe ning muutev vägi
ulatuvad kogu ühiskonna kõikidele elualadele.
Sinna on veel pikk tee, kui mõelda, et Soome on varsti uuspaganlik maa.
Kogudused on oma ülesanded hooletusse jätnud.
Ainult mingi väike protsent 20 aastates noori usub Piibli Jumalat.
See on väga suur väljakutse.
Pruut - koguduse rüü, on väga plekiline.
Mis sa arvad, mida peaks tegema?
Tuleb tagasi tulla Jumala Sõna juurde.
Jumala Sõnal on muutev ja uuendav vägi.
Me peame need tõed sealt uuesti üles leidma
ja hakkama elama Jumala Sõna järgi.
Jumala Sõna uuendab meid
ja meie kaudu me suhteid, ärisid, töökohti jne.
Polegi mingit muud rohtu,
kui et Jumala Sõna mõjutab meid ja meie kaudu.
Tihti on asi ka kinni usklike palveelus
ja selles, kas usklike enda rüüd on puhtad?
Me teame, et on toimunud mugandumine selle maailma järgi.
On vähenenud nende hulk, kes tõeliselt paluvad elavat Jumalat,
aga ainult see muudaks kõike.
Kuidas me saaksime tuua nad tagasi esimese armastuse juurde,
et nad võiks sealt edasi kasvada?
Usun, et Jumal tahab meilt ennekõike seda,
et me võtaksime vastu Tema armastuse meie suhtes.
Me armastame, sest Ta on meid esimesena armastanud.
Kui me ei võta vastu seda armastust, siis meil endil pole armastust
selle maailma ja kaasinimeste jaoks.
Ma arvan, et see on esimene asi.
Seejärel peaksime Teda armastama selle armastusega,
mille Ta laseb voolata me südametesse.
Armastada sellega iseendid, lähedasi, töökaaslasi, kolleege jne.
Ühineda Jumalaga ja armastada kogu maailm Talle tagasi.
See oleks see, mis peaks juhtuma.
See on Jumalariigi evangeeliumi tuum
Laul 127:1 ütleb:
"Kui Jumal ei ehita koda, näevad ehitajad asjata vaeva."
Siin on küsimus Jumala ja ehitajate koostöös.
Mitte nii, et ehitajad on passiivsed ja Jumal ise ehitab.
Aga mitte ka vastupidi,
et ehitajad ise võtavad käsile kogu projekti
ja Jumal on samas kõrvale lükatud.
Nagu sa ütlesid,
me ei pea minema kaasa selle maailma vooluga,
aga me ei pea ka kohut mõistma ega sellest maailmast eralduma.
Me peaksime minema selle maailma sisse.
Tooma Jumala armastuse ja Tema uuendava väe oma argiellu,
kus suhtleme teiste inimestega.
Sedakaudu Ta ilmutab end.
Ja kui Ta ilmutab end, siis vaenlane kaob
ning asjad võivad hakata muutuma paremuse suunas.
Ma räägin mõistest transformatsioon.
Mitte isolatsioon, et läheme üldse ära.
Mitte konformatsioon, et muganduksime selle maailmaga.
Mitte konfrontatsioon, et mõistame kohut selle maailma üle.
Me läheme maailma voolu järgi,
aga Jumala Vaimu varustusega ja juhtimisel.
Siis hakkavad toimuma muutused.
Palvetöö, millele sa viitasid, on ülimalt tähtis,
aga sama tähtsad on ka argised tegemised.
Teeme seda koos Jeesusega. Siit tuleb see uuendav vägi.
Kui Kristuse Vaim hingab meis, siis see muudab asju,
isegi kui midagi ei ütle.
- Just nii.
See on sõnatu hingamine.
Paulus õpetab, et tehkem kõike nagu Jumalale, mitte nagu inimestele.
Kui teeme oma tööd koos Temaga Teda teenides,
sest töö on ka teenimine,
siis kui me teeme seda Temaga koos ja Tema auks,
Tema ligiolus ja Tema väes,
siis kui Teda teenime, siis Ta ilmutab end.
Siis vaenlane kaob ja hakkab juhtuma häid asju.
Nagu evangeeliumist näeme,
et kui Jeesus ilmutab end, hakkab toimuma häid asju.
Nüüd aga paluksin sul öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele paneb.
Head vaatajad, tahan tulla tagasi põhiasjade juurde.
Meil on armastav Taevaisa, kes tahab anda häid asju oma lastele.
Jeesus ei tulnud seda maailma hukka mõistma,
vaid Ta tuli seda maailma päästma.
Ta tuli patu tagajärgi elimineerima.
Tühistama vaenlase tegusid, et Jumalariik võiks läbi murda
ja Isa tahe täituda ka siin maailmas nagu taevas.
See tahe on meie kõigi suhtes ainult hea.
Jumal armastab kogu seda maailma.
Ta kutsub meid kaasa armastama seda maailma Talle tagasi
Kõik saab alguse sellest, et avame endid Tema armastusele;
et me võtame vastu Taevaisa armastuse, headuse ja hoolitsuse,
mida Ta tahab lasta voolata meie kõigi südametesse,
et me selles armastuses saaksime tõesti Tema omadeks.
Et saaksime aru, et me pole orjad ega orvud siin maailmas,
vaid me oleme kõik Taevaisa kallid lapsed.
Kadugu see orjuse ja orvu vaim ning tulgu asemele lapse vaim,
kus me võime hüüda nagu Paulus kirjutab: "Abba Isa!"
Sealt saab kõik alguse.
Ja seejärel on tähtis kanda hoolt oma suhte eest Jumalaga.
Võtmeasi on veeta aega palves ja Jumala Sõna lugedes.
Jumala Sõna on eluleib, ilma milleta me ei tule toime.
Samamoodi nagu me vajame söögiks igapäevast leiba,
vajame me ka Jumala Sõna.
Ilma selleta pole kasvu ega uuendust.
Asja tuum on see,
et me ei uuri Jumala Sõna enda toitmiseks,
vaid et Jumala Sõna saaks mõjutada me südames uut elu
ja armastust kaasinimeste suhtes.
Aitäh, Aarne, et oled elanud seda elu, millest äsja rääkisid
ja elad ka edaspidigi.
Sa osaled ärielus ja oled rahvusvahelise ärijuhtimise konsultant.
Sa elad ka tegelikult nii nagu just rääkisid
ja lisaks saad oma südames aru,
et see on just see, milleks Jumal meid kutsub,
et saaks elada rahus.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7)
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa