ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Need "Isanda lauas" saated on ka minu jaoks huvitavad,
kuna me ei tea, millest Püha Vaim meid õhutab rääkima.
Aga nendest on alati me saade valminud
ja olen ka ise olnud tänulik, et Püha Vaim on juhtinud.
Usun, et Ta juhib ka täna meid, kui sina, Juha Kälvijäinen,
oled mu seekordseks külaliseks. - Tänan!
Mis tundega sa siia täna tulid?
No pisut ärev on olla.
See on minu jaoks uus kogemus,
kuid eks elus peagi uusi asju avastama.
Kus sa sündisid ja oma elu alustasid?
Sündisin Helsingis.
Sündisin naistekliinikus meeste osakonnas,
nagu ma väiksena õele ütlesin.
Õde ütles, et ma olen kui tüdruk, kuna sündisin naistekliinikus.
Mina vastu - ei ole, sest ma sündisin meesteosakonnas.
Sa oled pikka aega elanud Kirkkonummis.
Jah. Kolisime sinna 2002. aastal.
Vahepeal elasime ka Espoos.
Milline oli su noorusaeg ja lapsepõlve kodu?
Oli see usklik kodu?
Ei olnud usklik kodu.
Isa oli kontoritehnika mehhaanik, hiljem ka müügimees.
Ema oli alguses lastega kodus ja seejärel kontoritöötaja.
Mul on üks vanem õde ja 10 aastat noorem vend.
Elasime esimesed aastad Põhja-Haagas.
Seal käisin ka põhikoolis.
Kui 10 a pärast sündis noorem vend, kolisime taas Tapanikülla.
Seal käisin ülejäänud aja koolis, ka gümnaasiumis.
Pärast tegutsesid pikalt operaatorina riigi arvutisüsteemides?
Jah. Seejärel läksin operaatoriks riigi arvutikeskusse.
Seal olin tööl 3 aastat.
Siis jõudsid oma eluteel sellisele ristmikule,
et armusid ühte noorde naisesse, kes oli ettevõtja tütar.
Jah.
Mu kallim pidas koos emaga oma ettevõtet.
Ta ettevõtjast isa oli surnud,
kuid nad tegelesid väikeettevõtlusega.
Küsisin kord, kas võiksin leida nende juures erialast tööd?
Läksin vaatama ja olen nüüdseks pea 40 aastat "vaadanud".
Nüüd tead hästi, mis see on?
Jah. Tasapisi jõuab kohale.
Üks teerist teie ja su naise elus oli see,
et 80-ndate lõpus oli teie peres üks kurb sündmus.
Jah. Meil on 3 tütart, kes sündisid kiiresti -
pea aastaste vahedega.
Nagu öeldakse: tuli nagu Vändrast saelaudu.
Kuid kui noorim neist oli 7 aastane,
tekkis tal ootamatu ajuverejooks.
Ta viidi kiiresti haiglasse ja 2 päeva möödudes meilt küsiti,
kas võib teda aparaadi alt välja lülitada?
Sest aju oli kõvasti kahjustunud.
See oli selline "stopp" meie elus.
See juhtus mõne päeva jooksul?
Jah. Ta oli muidu täitsa terve tüdruk.
Selliseid asju ei juhtu Soomes just eriti tihti.
Tookord, kui selle kohta küsisime, vastati, et 1-2 juhtumit aastas.
Kas sellel on ka mingi arstiteaduslik seletus,
miks selline asi juhtus?
Räägiti mingist sünniga kaasnenud veresoonte nõrkusest.
Seda pole võimalik ette teada või uurida.
See oli teie argielus suur muutus.
Oli. Ja võib öelda, et see peatas meid täielikult.
Tol hetkel mõtlesime, kas me elu saabki enam normaalselt edasi minna.
Otsisime igasuguseid lahendusi.
Samas oli meil ju veel 2 tütart, kelle eest tuli hoolt kanda.
Ka oli meil oma ettevõte, kust ei saanud päevagi eemal olla,
nii et elu lihtsalt pidi edasi minema.
Kuigi sees kõik keeras
ja peas vasardas mõte, mis mõtet sellel kõigel enam on?
Mis sest saab? Kas elu võib üldse edasi minna?
See oli väga karm kogemus.
Kust hakkasid otsima vastuseid nendele küsimustele?
Vastuseid hakkasime otsima igasugusest teaduskirjandusest.
Uurisime aforisme, rahvatarkusi. Justkui otsisime tuge.
Aga vastust ei leidnud.
Aga me leidsime vastuse Piiblist,
mis oli meie riiulil aastaid tolmu kogunud.
Selle Piibli saime siis, kui abiellusime Aasta oli siis 1978.
Kas pole huvitav,
et tuhandetes kodudes on Piibel tolmu kogumas?
On küll.
Milline potentsiaal seal raamaturiiulis!
Kuidas Piibel teie elu muutis ?
See muutis täielikult.
Me tulime usule Jumala Sõna lugemise läbi.
Naine tuli enne, öeldes üks päev, et ta sai usklikuks.
Ma vaatasin natuke ja mõtlesin, et kuidas ta nüüd edasi läheb?
Nägin, et ilusti läheb ja et "püsib rajal".
Siis tekkis ka minus asja vastu huvi ja ma hakkasin ka ise Piiblit lugema.
Ma alustasin küll Piibli lugemist esimesena,
aga naine oli nii palju targem, et tegi selle otsuse varem.
Kas mäletad, millised Piibli kirjakohad mõjutasid sind kõige rohkem?
Kindlasti see hetk, kui saime aru, et on olemas taevas ja põrgu.
Ja seda, et väikesed lapsed lähevad alati taevasse.
Siis mõistsime, et inimene on loodud käima taevateed
ja kogesime, et ka meie peame sinna saama.
sest selline paik on täitsa olemas.
Tegelikult oligi nii, et meie tütre surm andis meile elu.
Kuigi mõni ütleks, et see on karmilt niimoodi öeldud.
Kuidas võib üldse niimoodi rääkida?
Aga Piibli Sõna ja tõde, mis sealt tuli, need viisid selle valu minema.
Ma tean, et mitmel on see valu siiani olemas,
kuna nad pole veel aru saanud, et meie jaoks on pääste olemas.
Tänapäeval otsib üha vähem inimesi Piibli tõdesid.
Täitsa õige.
Kuidas muutis te elu see, kui Jeesus teie elu Issandaks sai?
Me saime usklikeks ja liitusime kogudusega.
Oli üks abielupaar, kes hakkas meile eraviisiliselt Piiblit õpetama.
Kord varem oli olnud juhus, kus küsiti, kas tahan oma elu Jeesusele anda?
Siis kogesin seda pealesurumisena, kuna olin siis veel kahevahel.
Ütlesin: "Jah, ma annan elu Jeesusele."
Tegin seda sellepärast, et pääseda sellest survestamisest.
Aga hiljem saime ka naisega mõlemad ristitud.
Naise usk põles tugevamini, kui minu oma.
Minu jaoks oli see usk kasvamine,
nagu Peetruse kirjaski öeldakse:
"Himustage otsekui vastsündinud vaimset täispiima,
et selle läbi te kasvaksite õndsuseks."
Minu usklikuks saamine ongi käinud niipidi -
ma olen kui kasvanud selle sisse läbi pika protsessi.
Aga sa oled ankurdanud end selle Sõna ja selle tõotuse külge?
Jah. Piibliringis saime kohe alguses teada, et Jumala Sõna on tõde.
See on jäänud minu sisse püsima.
Ei möödunud väga palju aastaid,
kui teil oli teine suur kukkumine teisel alal.
Mul juhtus selline asi, et mul olid kohutavad kõhuvalud.
Öeldi, et küll need üle lähevad, söö mustikasuppi!
Aga ei läinud.
Tegelikult oli mul pimesool lõhkenud ja ma olin surmasuus.
Aga ma ei saanud sellest kohe aru.
Tagantjärgi sain aru, et Jumal oli mind selle kõige keskel hoidnud.
See oli üks etapp.
See oli üsna mu usuelu alguses.
Siis algas 90-ndate alguses masu, mis hävitas tuhanded ettevõtted.
Meie firmal olid laenud peal ja panga intress oli 18-22%.
Sellises olukorras olime.
Meil oli tööd, rentaablus oli hea, aga rahastusega oli nagu ta oli.
Küsisime ka mõne targema majandusnõuniku käest nõu.
Üks soovitus oli ka kuulutada välja pankrott.
See oli karm aeg mulle.
Kokkuvarisemine ja süütunne, et ei osanud oma firmat ülal pidada.
Nii et kuulutasime välja pankroti.
Meil oli laenu pandiks meie korter, mille eest oli kõik ära makstud.
Võtsime siis uue laenu ja maksime korteri eest teistkordselt,
et saaksime firma võlad ära makstud.
Jätkasime tööd aktsiaseltsina,
kogedes selles täielikku Jumala juhtimist.
Kõik, mis juhtus peale seda, on olnud edasiminek.
See kõik on Jumala töö.
Ilma isikliku usuta sul ja su naisel, poleks see nii hästi läinud.
Kindlasti mitte.
Kuidas elu koos Jumalaga edasi läks?
Kuidas Jumal koos teiega tegutses?
Jumal viis meid edasi sel moel,
et 90-ndatel tekkis Toronto ärkamine
ja me võtsime ka sellest osa.
Naine oli sellega täielikult kaasas ja ma lõin ka kaasa,
aga ma ei kogenud midagi.
Mul oli kohutav surve, et ma ei kogenud Püha Vaimu väge.
Siis, kui inimesed naersid ja roomasid, mina ainult seisin ja imestasin.
Tundus, et midagi ei juhtunud. Kas ma üldse olen usus?
Kas mul on midagi viga, et ma ei koge neid asju?
Kuid tasapisi jõudis mulle kohale, et me ei ela nende kogemuste varal.
Ma teadsin siiski, et mu sees on Püha Vaim.
Ja ma teadsin ka seda, et kui mu sees on Püha Vaim,
siis ma olen usklik.
Et siis ma olen ikkagi Jeesuse oma.
See on selle pitsatiks ja garantiiks.
Kord olin ühe jutlustaja autojuht ja me käisime Põhja Savos.
Käisime ühes koguduses rääkimas ja mina olin lihtsalt kaasas.
Üllataval kombel kutsus ta ka mind ütlemaks kogudusele paar sõna,
aga mul polnud midagi ette valmistatud.
Siis ta palus mul rääkida mu oma kogemustest.
Rääkisin omadest kogemustest, et mul polegi mingeid kogemusi!
Et ma pole kogenud Jumala Vaimu voolamist ja ilminguid.
Aga see oli täitsa OK.
Ma rääkisin siis neid asju seal.
Üks naine ütles tagantjärgi,
et tema mees oleks võinud seal olla ja seda kõike kuulata.
Sest mitmete jaoks on see probleem, aga me ei ela nende kogemuste varal.
Me elame Jumala Sõna ja Tema tõotuste varal.
Me oleme erinevad.
Oleme jah ja Püha Vaim tegutseb nii nagu Ta tahab. - Just.
Sellest me võime õppida.
Sa oled nüüd teises koguduses.
Kas seal on olukord sama?
Oli, kui me läksime ära sellest kogudusest.
Me ei käinud üle 10 aasta mitte kuskil koguduses.
Me käisime igal nädalal kodu-koosolekutel.
Mitmed mõtlesid, et kuidas me saame olla usus ilma koguduseta?
Aga see pole selles kinni.
Kui Jeesusega on kontakt olemas, siis oleme usus.
Tänapäeval räägitakse palju kodukogudustest. See on tulevik.
Jah, kindlasti.
Et inimesed saavad seal toitu.
Kui 8-10 inimest on kohal,
siis igaüks annab edasi selle, mida Jumal on talle andnud.
Seal pole selline olukord, et üks räägib ja teised istuvad.
Mis sa ise arvad sellest, kui sa oled olnud kodukogudustes?
Kas nõustud sellega?
Nõustun täiesti.
Kodukogudustes toimub ka palju kasvamist.
Kuigi meil on väikesed rühmad, siis on seal palju eri arusaamu,
aga see ongi selline kasvukoht.
Seal sa võid vaimulikult kasvada ja näha ka asju eri viisil, kui teised.
Aga see ei tähenda, et see on alati vale.
Sest me oleme erinevad inimesed ja näeme asju eri viisidel.
Aga usk liidab meid kõiki kokku.
Tean, et mitmel maal, kus on tagakiusu,
on kodukogudusesd ja põrandaalused kogudused
ainukesed võimalused.
Selle mõte on see, et need võivad paljuneda.
Üks inimestest läheb ja loob uue rakukese.
Nii jätkatakse edasi seda ahelat ja evangeelium levib edasi.
Nii see on.
No meiega läks ka nii, et me läksime rakugrupist ära
ja liitusime 2012 aastal Elu Sõna kogudusega
Oleme seal koos naisega nö raku-organisaatorid,
vedades rakugruppide tegevust.
Me näeme, et inimestel pole tihti aega.
Aga oleme näinud, et rakugruppides saavad inimesed paremini hakkama.
Paljud ei julge minna kogudusse, aga nad julgevad tulla rakugruppi.
Paljudel on ka isiklikke probleeme,
milega kogudus ei suuda tegeleda
ja mis pole ka koguduse eesmärk.
Rakugrupis saab inimestesse rohkem panustada.
Kui rakukeses on koos 5-10 inimest, siis igaühe jaoks on rohkem aega.
Inimestelt küsitakse, kuidas neil läheb?
Soomes elavad ka paljud inimesed üksi.
Üksindust on palju.
Kui minnakse kogudusse, siis istutakse pinki
ja kui liturgiline osa läbi saab,
minnakse sealt ära täpselt nii nagu sinna tuldi.
Nad ei saa jagada omi asju.
Ma arvan, et see on üks suur takistus ja põhjus, miks kogudused on tühjad.
Jah. Samas jälle ei tööta see rakugruppide süsteem ka igal pool.
Aga meie omas kodus on see hästi töötanud.
Paljud inimesed on oma elu probleemid toonud meile,
kus me nendega siis tegeleme.
See pole ka eesmärk, et ravida ühte hinge koguaeg.
Aga seal vähemalt julgeb igaüks tuua välja oma probleemid
ja neid hakatakse kohe lahendama. See asi on paigas.
Ja nende eest ka palvetatakse. - Jah.
Olen kuulnud, et mitmed on ka arad inimesed,
kes ei julge koos palvetada.
Aga seal nad õpivad ka selle asja ära.
Seal nad õpivad oma suu lahti tegema.
Ja vahel juhtub, et nad ei saa enam pidama.
Et siis - on olemas rakukogudused ja on ka suuremad kogunemised?
Jah.
On sul selles asjas kogemusi,
kuidas tegutseb suurem kogudus raku kaudu?
Rakuke võib toita suuremaid kogudusi.
Rakukesse tulevad inimesed, kes leiavad selle kaudu kogudused.
Paljud tulevadki just rakugruppide kaudu kogudusse.
Sest see on tähtis, et inimestel oleks kogudus.
Sa oled nüüd juba üsna pikka aega usklik olnud
ja näinud ka rohkem Püha Vaimu mõjutusi oma elus.
On sul ka näiteid, kuidas Püha Vaim on sind juhtinud, tervendanud jne?
Jah. Mul on suht radikaalne näide omaenda elust.
Ülemöödunud kevadel läksin juhiloa jaoks arstitõendit taotlema.
Seoses sellega mõõdeti ka mu PSA näitajaid.
Need näitavad, kas mul võib olla eesnäärme vähk.
Näitajad olid kõrged ja arst otsustas saata mind ühte haiglasse uuringutele
Läksin sinna ja mu eesnäärmest võeti koeproovid.
12-st koeproovist leiti 4 seest vähk.
See oli mingi keskmiselt radikaalne, või kuidas seda öelda.
Pidasime arstiga aru, mida edasi teha?
Arst soovitas veel teha röntgenpildi
uurimaks, kuidas vähk eesnäärmel paikneb.
Sest eesnääre on nagu kapsel.
Kui vähk satub selle välisküljele,
on selle ravi keeruline ja see võib levida edasi ükskõik, kuhu.
Uuring näitas, et vähk oli eesnäärme teises ääres,
aga ei suudetud kindlaks teha, kas see on ka läbi tulnud.
Otsustati, et tuleb teha kiire operatsioon
ja eesnääre eemaldada.
Läksin operatsioonile.
Sain sinna üsna kiiresti, kuigi järjekord oli pikk.
Sain operasioonile, kuna tegu oli kiire juhtumiga.
Eesnääre lõigati ära ja öeldi, et operatsioon läks hästi.
6 nädala pärast peale patoloogilist uuringut
pidin teada saama, kas vähk on levinud väljapoole.
Et kui on, siis hakatakse tegema teisi toiminguid.
Läks umbes nädal, kui mulle haiglast helistati
ja öeldi, et peaksin minema operatsiooni läbi viinud kirurgi jutule.
Läksime sinna koos naisega. Et koos on ikka parem minna.
Läksime kohale, arst võttis meid vastu ja me istusime.
Arst ütles: "Mul on häid ja halbu uudiseid."
Ütlesin, et alustagem headest uudistest.
"Patoloog uuris su eesnääret ja see on täiesti puhas.
Seal pole vähist jälgegi.
Kindluse mõttes vaadati koeproovid uuesti läbi
ja ka need olid täiesti puhtad."
Arst ütles, et seal on vist toimunud mingi eksitus.
Küsisin siis ka röntgenipildi kohta. Et mida see näitas ja kus vähk on?
Selle kohta ei osanud nad midagi öelda.
Tagantjärgi ütlesin, et Jumal tervendas mu.
Arst ei saanud teadusinimesena seda muidugi heaks kiita,
öeldes, et midagi muud on juhtunud.
Aga ma ise teadsin, et Jumal on mind tervendanud.
Kõige märkimisväärsem oli see, et Jumal suutis muuta ka koeproove.
Sõna Jumala, Jeesuse suust ja inimene terveneb. Aamen!
Minu jaoks oli see asi selge.
Koguduses palvetati mu eest palju.
Olen saanud sellest palju tunnistada ja hüüda "Hurraaa!" Jumala tegudele.
Jumal ju teeb, mida iganes.
Siit võime jätkata sel teemal, et sul on paar näidet sellest,
kuidas sa käisid seenel
ja tahtsid leida seeni ja näha teatud liblikaid.
Räägi sellest.
Läksime seenele ja ma võtsin korvi kaasa,
aga ma ei leidnud seeni kusagilt.
Siis mõtlesin, et miks ma Jeesuselt ei küsi?
Et: "Palun näita mulle seenekohad, et ma leiaks seeni."
Kõndisin umbes 5-10 meetrit.
Seal olid kukeseened ja teised seened -
täitsa puhtad, korralikud seened.
Korjasin nendest oma korvi täis.
Siis istusin mättale ja pean tõdema, et mul tuli nutt peale.
Olin tänulik selle eest, et Püha Vaim oli aidanud.
Ja muidu oli ka ülihea olla.
Mõtlesin, et ma pole seal üksi.
Ja liblikad.
Liblikatega oli nii, et mu õues oli selline "rüütelliblikas".
See lendles seal ringi.
Mul oli fotokas kaelas, nii et mõtlesin, et teen temast pilti.
Aga liblikas ei püsinud mitte kuidagi paigal.
Nii, kui ma hakkasin pilti tegema, tõusis ta kohe lendu.
Mõtlesin, kui kahju! Küll tahaks sellest pilti teha.
Äkki märkasin, et see liblikas on mu jala kõrval.
Ta lehvitas tiibu ja ma sain teha palju pilte.
Siis ta ronis mu kinga peale.
Sealt sain veel paremad pildid.
Pildistasin mitu pilti.
Ma olin üsna õnnelik.
Läks nädal aega mööda ja ma nägin sama liblikat istumas väljas laua peal.
Siis ma ütlesin, et liblikas läheks lille peale.
Olin selgeks saanud, et Jumal saab teha, mida iganes.
Äkki see liblikas tuli minust 2-3 m kaugusele lille peale istuma.
Sain ka sellest ilusa pildi.
Ütlesin: "Aitäh! Aitäh Jeesus ja Püha Vaim."
Kui ma maha istusin, tundsin oma peas mingit puudutust.
Küsisin naiselt, mis mul peas on?
Naine ütles, et see liblikas istub mu pea peal.
Siis sain aru, et Jumal tõi just minu meeleheaks
oma looduse mu juurde.
Jumal on ju looduse peremees.
Mõelda vaid, kui imeline ja tähelepanelik on Jumal!
Jah.
Aga nüüd on aeg, et ma palun sul öelda vaatajatele seda,
mida Jumala Vaim su südamele just praegu annab.
Ma nägin ühel päeval ilmutust.
Oli tee ja tuli ristmik.
Rismikul seisis Jeesus.
Jeesus ütles: "Tule seda teed, mida ma sulle näitan!
Üks tee viib hukatusse ja teine tee viib ellu.
Sest mina olen tee, tõde ja elu."
Mul oli selge, et see on see valik, mille igaüks peab tegema.
Igaühel tuleb teha see valik.
Kui sa teed vale valiku, võid sa ikkagi tagasi pöörduda.
Teed uuesti valiku ja hakkad järgima Teda.
Ma tean seda, et Jumala jaoks on kõik võimalik.
On olemas taevas ja on ka põrgu.
Meil tasub ikka sihtida sinna taeva poole.
Aitäh Juha!
Sellega ongi hea saade lõpetada.
Sellega, kui hea on Jumal ja kui väga Ta ootab meid igat üht.
Kui vaid see sõnum, mida jagasid, leviks üle kogu maailma.
Andku Jumal sulle palju neid hetki liblikatega
ja kõik hetked olgu Jumala headusega koos,
et saaksid vahendada rõõmusõnumit Jeesusest.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7)
Võid toetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa