ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Kui imeliselt Püha Vaim meid igat ühte juhib.
Iga külaline räägib saates oma eluloo
ja sellest, kuidas nad oma elus Jeesusega kohtusid.
Tere tulemast Veli Heikki Auvinen! - Aitäh!
Räägime sinu eluloost sammhaaval,
aga alustame traditsioonilisel viisil.
Kus sa sündisid ja kus sa koolis käisid?
Sündisin Savos, Pieksamäel.
Alustasin seal 7 aastaselt oma kooliteed,
aga isa töö pärast kolisime siia Helsingi piirkonda.
Siin jätkasin oma kooliteed ja olen siin ka elanud tänaseni.
On vahe, kas elada Savos või pealinna ümbruses.
Jah. Olin tol ajal veel väike, aga see oli siiski väike kultuurišokk.
Alustasin ju kooliteed Savos. Paljud asjad tundusid siin teistmoodi.
Su vanemad olid Pieksamäel olnud pikemat aega?
Jah. Nad olid sealt pärit.
Nii et nad tõid omad kombed kaasa siia pealinna kanti
ja lapsed hakkasid neid järgima.
Nii see oli.
Mõtlen ikka sellele, et usuasjades on nii,
et vanemate pärand mõjutab lapsi
ja seda, kuidas lapsed usku vastu võtavad.
Kuidas sinu puhul see kõik toimus?
Mu lapsepõlvekodu oli suht turvaline ja usk oli täitsa omal kohal.
See tundus olevat loomulik.
Usu kõrval kogesin, et peres ja ümbruskonnas oli ka religioossust.
Seda oli mul raske aktsepteerida.
Teismelisena hakkasin selle vastu mässama.
Otsisin heakskiitu ka teiste omaealiste poolt
ja tahtsin olla nende moodi.
Nii et usuasjad jäid veidi tahaplaanile,
kuna 70-ndate lõpus valitsev kultuur
oli palju erinev traditsioonilisest usukultuurist,
mis tolle aja Soomes veel mitmel pool valitses.
Kui mõelda olukorrale,
kus religioon jäigastab inimeste arusaamu usuasjust
ja samas teismelised ongi sellised mässumeelsed,
kes koos mõjutavad seda, et usk hakkab tasapisi ära kustuma.
Kas on nii?
Just nii see oligi.
Ma pole kunagi mõelnud, et Jumalat pole olemas.
Mul oli kogemus, et Jumal on kindlasti hea,
aga samas minu jaoks liiga kauge.
Ja asjad meie ümber olid seotud teatud vormidega,
mismoodi usklikud kodud ja pered pidid välja paistma
ja mida naabrid mõtlesid.
See oli rõhutatult esile tõstetud.
Nii ma vähemalt tol ajal kogesin.
Need viisid mu usust veel kaugemale.
Ma teadsin, et Jumal on kindlasti hea,
aga ma ei tahtnud mahtuda nende usklikuks olemise vormidesse.
Eks see ole ju nii, et peaksime saama isikliku kontakti Jeesusega
Jumala Püha Vaimu kaudu.
Sinu puhul aga polnud see veel toimunud.
Sul oli see lapseusk.
Täpselt nii.
Kui väljaspoolt peale pandud normid ei vasta sinu sisemiste normidega,
siis selline asi ei tööta üldiselt mitte ühelgi elualal.
Kuidas see praktiliselt su elu mõjutas,
kui su sees polnud mitte mässuvaim, vaid tahe käia mööda oma teed?
Tahtsin elada nagu teisedki noored. Otsida heakskiitu läbi selle.
Ma polnud küll mingi paha poiss, aga mul olid teatud harrastused,
mis uskliku eluga päris hästi kokku ei sobinud.
Ja need oleksid võinud jätkudagi veel kaua,
kui Jumal poleks teinud otsust, millega Ta asetas su teeristile.
Jah. 16 aastasena harrastasin üsna aktiivselt ühte ala,
kuid siis hakkas mulle tunduma, et see pole enam minu jaoks.
Liikusin ikkagi igasugustes noorte seltskondades,
kuid kogesin, et ma ei tunne end nende juures kuigi koduselt.
Et mul pole seal midagi teha.
Aga kui teised seal käisid, pidin ju mina ka käima!
Siis äkki tuli mu teele mingi tundmatu noormees,
kes oli minust veidi vanem.
Ma olin siis umbes 16 aastane
ja mingitel põhjustel hakkas ta mind taga kiusama.
Mina teda ei tundnud, kuid ta tuli mu ette
ja hakkas mind süüdistama, igasuguste sõnadega solvama
ja mu välimust kritiseerima.
Olin segaduses, et mis toimub?
Mingi aja pärast tuli ta mulle juba füüsiliselt kallale.
Hakkasin talle mitu korda vastu.
Sama asi kordus ühel või teisel moel
ja see panigi mind mõtlema, et miks ma siin olen?
Siin pole ju mul midagi.
Aga mingil põhjusel on mul siin vaenlane,
kes tahab mulle kahju teha.
Oli kord 1.mai.
Olin taas noortega linna peal.
Sama mees leidis mu kuidagimoodi üles ja tuli jälle kallale.
Meie vahel toimus kähmlus.
Ma küll ei tahtnud eriti kakelda ja püüdsin vältida seda,
aga me kasutasime ka mingeid esemeid,
nii et ma sain põsele mingi haava.
Enesetunne polnud kuigi meeldiv.
See pani mind veel tõsisemalt mõtlema,
kas ma ikka tahan seda?
Ma elasin siis Kauniaises, kus asus Soome Piiblikool.
Seal korraldati noorsoo nädalalõpp või 1.mai nädalalõpp noortele.
Seal oli palju igasuguseid tuttavaid inimesi, usklikke noori.
Otsustasin, et ma lähen hoopis nendega kohtuma.
Seal avanes mul täielik kontrast -
see, kus ma olin sel hetkel ja kus ma olin olnud eile.
Jumal hakkas mind tugevalt kõnetama,
küsides, mida ma tahan oma elult?
Kuid tookord ma veel patutundmisele ei tulnud.
See oli rohkem elukvaliteedi küsimus.
Ma teadsin piisavalt palju ristiusust ja vestlesin kristlastest kaaslastega,
kogedes samas, et Jumal kutsub mind väga tugevalt.
Ühel õhtul voodis lebades mõtlesin asjade üle järgi.
Otsustasin palvetada: "Jeesus, siin ma olen. Võta mu elu.
Tahan pöörduda Sinu poole ja järgida Sind."
Nii lihtne see oligi.
Järgmisel hommikul läksin kooli.
Sellest ajast algas tasapisi Püha Vaimu töö mu sees.
Koolis märkasin, et pean muutma oma keelekasutust.
Kogesin enda sees, et ma pahandan Jumalat
ja teen haiget Pühale Vaimule, kui endiselt vannun ja ropendan.
Samas tekkis mu sees teadmine, et mina ise ei saa paranda oma elu.
Aga esile tuli vajadus saada neist asjadest lahti
ja lõpetada keele väärkasutus.
Ma ei tahtnud enam käia sellistes seltskondades,
juua reedeti ega muud sarnast.
Kui Piibel räägib, et Ta tõmbab meid heaga oma poole,
siis heaga Ta tõmbas ka sind.
Sa ise polnud seda ära teeninud.
Mitte mingil juhul!
Jumal kasutas seda agressiivset noormeest,
keda ma pole enam hiljem näinud ega tea temast midagi.
Jumal kasutas seda agressiivset noormeest
tõmbamaks mind enda poole.
Aastaid hiljem sain aru,
et see noormees oli ka Jumala poolt saadetud.
Olen teda õnnistanud ja tema eest palvetanud,
sest tema mõjutas asju nii, et ma pöördusin Jumala poole.
Jumal teadis, et see on see abinõu, mille abil saab sind panna mõtlema.
Just nimelt.
Sa olid siis umbes 17 aastane ja minemas kaubanduskooli.
Jah. Sinna ma läksin.
Õppisin seal ja aastaga hakkasin elama aktiivset koguduseelu.
Leidsin sealt ka usklikke sõpru.
Olin väga innukas vaimulikus töös.
Meil oli ka oma gospelbänd,
mille tugev visioon oli evangeliseerida noori.
Seal me mängisime ja peab tõdema,
et innukus korvas meie oskuste puudumise.
Aga ikkagi taheti meid kuulata ja meil oli palju kontserte.
Mingil ajal läksin lühikeseks ajaks Inglismaale misjonitööle.
Kogesin, et Jumal tahab mind kasutada
ja ma ise tahtsin ka olla Jumala kasutuses.
Tahaks veel lisada, et enne, kui need asjad kõik juhtusid,
toimus me peres üks tragöödia.
Mu vanem õde jäi raskelt haigeks. Ma olin siis 14-15 aastane.
Ta oli haiglas hingamisaparaadi all, olles mitu nädalat teadvuseta.
Loomulikult keskendus mu vanemate tähelepanu
täielikult talle.
Nad olid kogu aeg haiglas mu õe voodi kõrval.
Õe eest palvetati palju ja ta elab tänagi,
kuigi arstid ennustasid talle elu vaid kuni 1 aasta.
See, et mu lapsepõlve sõber - mu koer suri,
seda kogu selle sündmustejada keskel isegi ei märganud.
Ja siis, kui olin 17, suri mu isa.
See sündmus ajendas ka mõtlema selle üle,
et kunagi on meil kõigil aeg minna.
Sain usklikuks natuke enne oma isa surma.
Kogesin peale isa surma selles mures, et igavik on päris lähedal.
Nii et see kõik andis sulle korraliku tõuke usuele elamiseks.
Kas oli nii, et edu muusikas, jutlustamistes ja muudes asjades,
hakkas sinus vaikselt kasvatama uhkust?
Jah. Ma ei saa öelda, et ma nii üliedukas olin,
aga igal juhul olin ma tegutseja.
Ma tegin Jumala jaoks palju.
Käisin tol ajal tihti evangeliseerimas.
Siis ma ei teadnud, et vaimulik uhkus hiilib mu sisse.
See teadmine tuli alles hiljem.
Kui kuulsin, et mõned noored usklikud olid millessegi langenud,
siis ma oma sisemuses tõesti halvustasin neid.
"Appi, nad teevad selliseid asju! Mina küll nii ei tee!"
Siin aga tuli esile Jumala huumorimeel.
Ei läinud aastatki, kui olin ise samadesse asjadesse langenud.
Siis, olles põhjas, sain aru, et elan vaid armust
ja pole mingi kangelane.
Kuigi ma ise olin seda tahtnud olla.
Sellest ajast oleks paslik rääkida, kuidas sa leidsid omale tüdruksõbra,
kes on praegu su abikaasa.
See oli seotud pillimänguga.
Ma muidu bassi ei mänginud,
aga sel õhtul tulime poistega mõttele vahetada omavahel pillid ära.
Mul oli bass süles.
Olime mängimas ja harjutasime,
kui keegi bändikaaslane tõi sõpru ka kaasa.
Mu praegune naine oli üks nendest.
Tagantjärele mäletan, et kui ta uksest sisse astus,
pidi mul bass sülest peaaegu maha kukkuma.
See oli kohe selline: "Wau! Kes see noor naine veel selline on?!"
Ta tuli suvetööle Helsingisse.
Läksime tol õhtul ühe sõbra juurde teed jooma
ja ta tuli ka kaasa.
Siis selguski, et ta oli alles teist päeva Helsingis,
mistõttu tal oli muidugi vaja väga head Helsingi giidi
ja ma pakkusin end vabatahtlikult talle selleks appi.
Sellest tuli giidituur, mis kestab tänini.
Just. Helsingi sai talle siis küll selgeks.
Tegime neid "giidituure" igal õhtul.
Su naine oli usklik? - Jah.
Me mõlemad olime usklikud.
Samas olime vahel nagu must ja valge koer.
Nii et kuigi me olime usklikud,
siis meie isiklikust katki olemisest ja kodude taustadest lähtuvalt
ei arenenud meie ühine vaimne kooselu nii hästi,
kui naine oleks tahtnud.
Ma ei osanud pidada seda nii tähtsaks,
nii et takistusi tuli rohkem just minu pool.
Siis tuli aeg, kus perre hakkasid lapsed sündima.
Meile sündis 2 poega.
Ma käisin tööl ja tööga oli kogu aeg kiire.
Hakkasin vaikselt ka karjääri tegema.
Sain omale meelepäraseid ülesandeid.
Hakkasin palju tööasjus reisima, samas kui lapsed olid veel väikesed.
Mingil ajal tuli ka bänd vahele.
Nädala sees olin tööreisidel, nädalalõppudel bändiga kontserditel.
Sellised asjad hakkasid muidugi murendama me abielu.
Siit järeldus, et naised on targemad kui mehed.
Vähemalt meie puhul oli nii.
Naine ütles mulle mitu korda:
"Sul on aeg valida, mida sa tegelikult soovid!"
Ja mina siis aeglase õppijana õppisin,
et peaks ikka rohkem perele keskenduma
ja bändis kaasalöömise oluliselt koomale tõmbama.
Paistis ka, et evangeliseerimine, mis käis bändi kontserditega kaasas,
hakkas laienema.
Mu oma vaimulik elu paistis olevat närtsinud.
See nõudis turgutamist. - Just.
Aga aja jooksul leidus ka lahendus.
Jah leidus.
Hakkasin Jumalaga isegi veidi kauplema,
kuna põrkasin jälle kokku religioossusega.
Nägin seda enda ümber,
aga tahtsin pigem näha seda, millest Piibel räägib.
Seda elavat usku, mida tõeliselt välja elada.
Enese seest ma seda ei leidnud,
kuigi essimesena peaks ikka peeglisse vaatama.
Aga ma ei leidnud seda ka keskkonnast, kus ma elasin.
Mul oli seda raske leida.
Siis leidsime Helsingis ühe kristliku ühingu.
Nad korraldavad abieluteemalisi üritusi
ja ka laagreid abielupaaridele.
Läksin sinna imestusega.
Muidugi oli see naise idee sinna minna.
Läksime siis vaatama, mis toimub, kuigi arvasin, et tuleb igav nädal.
Aga samas olin Jumalaga juba kokku leppinud ja mõelnud,
kas Jumalal on meile midagi enamat pakkuda?
Sest selle põhjal, mida nägin,
polnud ma enam kindel, et meie ühine tee võiks jätkuda.
Selles abielulaagris põrkasin kokku täiesti teise reaalsusega.
Nägin seal palju inimesi,
kes tundusid igapäevaselt elavat oma usuelu tõeks
ja religioossusest polnud seal halli varjugi.
Ühel õhtul oli seal palvekoosolek.
Olin Jumalalt konkreetselt küsinud, kas Piiblis kirjasolev on tõde?
Laagris oli üks tüdruk, kes hoidis seal lapsi.
Tema eest palvetati ja tal tekkisid tugevad ilmingud,
mis näitasid, et ta oli mingite vaimsete jõudude ahelais.
Üks kogenud kristlane ajas temast deemoneid välja.
Kõik see juhtus just nii nagu Piiblis kirjutatakse.
Siis mul läks suur lamp põlema.
Sain tagasi selle usalduse, et see töötab, et see on tõsi.
See oli mu jaoks tugev kogemus.
Võib olla keegi teine, kes seda näeb-kuuleb, ütleks:
"OK, juhtub vahel!"
Aga minu jaoks oli see midagi suurt.
See oli mu jaoks tõesti elumuutev kogemus.
Sellest alates algas tasapisi uutmoodi usuelu.
Laulud muutusid ülistuslauludeks.
Tuli janu Jumala Sõna järele.
See tugev tahe kasvada ja kogeda Jumala ning Püha Vaimu ligiolu.
Oled kogu oma elu tegelenud ettevõtlusega
ja teed seda ka praegu.
Kas see eriline kogemus, mis sul oli, on jäänud ka püsima
keset ettevõtluses valitsevat kiirust ja erinevaid toimetusi?
Ja kuidas su usk on keset su abielu, aga ka üldse, edasi arenenud?
Kui vaadata abielu mätta otsast, siis see oli meie abielus pöördepunkt.
Siin algas paranemine meis mõlemas.
Me arutasime asju, mida me varem polnud arutanud.
Tasapisi hakkasime ka koos palvetama.
See andis meile palju.
Olime mõnda aega kaasatud isegi abieluteenistusse.
Mis puudutab ärielu,
siis kogu see lugu andis meile suure kindluse.
Võiks öelda, et Jumala Sõna
on maailma parim ärijuhtimise käsiraamat.
Et kui me mõtleme, millest seal räägitakse,
siis seal on kõik väärtused,
mida tänapäeval ka mitteusklikud ärijuhtimise konsultandid õpetavad -
ausus, õiglus jne.
Ja kehtib ka kuldreegel:
"Tee teisele seda, mida tahad, et sullegi tehakse!"
See on ju otse Piiblist.
Kui neid asju järgida,
siis me olemegi ärielus see viies evangeelium,
kui me niimoodi tegutseme.
Kui me kohtleme oma kliente, alluvaid, töökaaslasi ja juhte
õiglaselt ja ausalt.
Niimoodi teed teistele nii, nagu tahad, et sullegi tehtaks.
Nii see on.
Kui vaadata, et Soome on ilmalikustunud,
siis kuidas ärielus on?
Kas kristlastest ärimehi on praegu rohkem või vähem?
See on raske küsimus,
sest meievahelised kontaktid on argipäeval tihti
kiired ja pinnapealsed.
Siis ei hakka laskuma sügavamatesse asjadesse.
Aga on ka palju kristlasi.
See tuleb mingis olukorras alati esile.
Isegi uute inimestega kohtudes ma tean seda.
Ma näen uut inimest, vaatan talle silma ja annan käe
ning õige pea saan aru, et meil on sama vaim.
Jumala Vaim elab meie sees.
Meil on veel mõni minut aega rääkida.
Milliseid asju tahaksid tõsta esile oma usuelust
ja avastustest oma usuelus?
Üks asi, mis on tähtis me tavaelus ja väga tähtis ka ärielus,
on Jumala Sõna, mis ütleb:
"Ärge muretsege ühtigi,
vaid laske kõiges oma palumised palve ja anumisega ühes tänuga
saada Jumalale teatavaks."
Olen seda mitu korda kogenud.
Lisaks veel see:
"Kui kellelgi teist jääb vajaka tarkust, siis ta palugu Jumalalt."
See on ju ka otse Piiblist.
Ka palve vägi on tegelikult uskumatu.
Ka sellega olen ärielus kokku puutunud,
et kui mõne asjaga on jama,
siis palvetades koos sõprade või naisega,
olen tihti leidnud lahenduse. See on tulnud väga imelisel viisil.
Sa mainisid ühte Korintlaste kirja peatükki,
mis on su jaoks väga tähtis
ja sa tahad seda ka kasutada.
Jah.
1.Kor. 1:18 "Sõna ristist on jõledus neile, kes hukka lähevad,
aga meile, kes päästetakse, on see Jumala vägi."
Oli 2 teed - inimesed, kes hukkusid ja inimesed, kes pääsesid.
Nende vahel polnud mitte midagi.
Ehk küsimus on, kas sa võtad vastu risti sõnumi, Jeesuse armu?
See otsustab ära su tuleviku ja su igaviku.
Nüüd teine asi.
"Meile, kes päästetakse, on see Jumala vägi."
See on reaalne ja konkreetne.
Kui loeme ja õpime igapäevaselt Jumala Sõna,
siis kogeme oma argielus, et selles peitub vägi.
Olen isegi imestanud,
kuidas mu kolleegidel ja inimestel, kellel pole seda väge ja Jumala Sõna,
et kuidas nad selles maailmas, kus on majanduskriis, pagulaskriis
ja geopoliitiline kriis, kuidas nad need kõik üle elavad?
Mis väe abil?
Sest ma ise usun, et Jumala vägi on ainus,
mis meid sellest kõigest läbi viib
ja millele võime toetuda, kui kogu muu maailm kokku variseb.
Ka see hetk võib saabuda.
Kui mõelda ärielule,
kus tehakse suuri majanduslikke otsuseid,
investeerimisotsuseid
ja kui meie, inimesed, elame oma väe läbi,
me ei tea, kas Soome jääb püsima. - Just.
Olen mõelnud, et see on küll suur õnnemäng niimoodi elada,
kui sul pole teavet selle kohta, mis tegelikult läbi kannab.
Just.
Mida sa oled oma elus märganud,
et millisel alusel sa oled seisnud, tehes otsuseid
ja tuues kaupa Ameerikast, Saksamaalt, Inglismaalt jne.,
müües siis kauba edasi klientidele.
Selles asjas on ka mitmeid variante. On häid, on halbu.
Vähem ja rohkem rentaablid.
Vahel öeldakse, et peab kihla vedama vale hobuse peale.
Kuid olles tihti kuulnud neid esinduslikke nõuandeid,
olen sageli palvetanud.
Vahel on tulnud ka vigu ette,
sest ongi panustatud "vale hobuse" peale.
On juhtunud ka nii, et asjad pole läinud nii nagu mina arvasin,
aga 2 aasta pärast, kui asjadele tagasi vaatasin,
nägin, et need läksid pareminigi veel. Läksid Jumala mõtte järgi.
Omas tarkuses tehtud otsused oleksid ehk olnud erinevamad,
aga Jumal nägi kaugemale ja teadis kõike paremini.
Ehk siis kui oleksid hoidnud kinni oma isekast tarkusest,
oleksid teinud valesid otsuseid?
Vahel nii ja vahel ka olukorrad ise langetasid need otsused meie eest.
Olukorrad, mis olid sellised, mida me ei saanud muuta,
kuid mis tagantjärgi vaadates osutusid väga õigeteks otsusteks.
Kas sa tahad veel lühidalt palvetada meie vaatajate eest?
Aitäh, sulle Jeesus selle eest, et iga vaataja on Sulle tähtis.
Iga inimene on sulle kallis.
Palume seda, et Sa, Püha Vaim puudutaksid oma väega igat üht,
kes seda saadet vaatavad ja tõmbaksid nad enda poole,
nii et mitte keegi neist vaatajatest poleks need, kes Sind ei tunneks,
kui elu viimane hetk käes on. Aamen.
Aitäh Veli Heikki, et tulid rääkima oma lugu senisest elust.
Sul noore mehena on veel ees pikk teekond.
Loodetavasti leiad uusi väljakutseid, mida Jumal sulle elus annab.
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777. Kõne hind 7
Võid annetada ka pangaülekandega, leides me andmed www.tv7.ee Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa