ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Seekordne külaline on teile tuttav mitmetest saadetest.
Aga ta on olnud ka paar korda varem meie "Isanda lauas" saates.
Tere tulemast Ralf Lindström! - Tänan!
Seekordse saate sisu on sellest, mida Jumal on su elus teinud
ja seda eriti viimase poole aasta jooksul.
Alustame sellest, et sa oled siin istudes kui elav Jumala ime.
Detsembris saadeti sind ravile
ja arstidel sai sind ravides mõistus otsa.
Nüüd aga vaatame, mis on sinuga juhtunud.
Sa oled 20 kilo raskem, kui tookord. Valud on kadunud ja sa istud siin.
Ja sa teed ikka endiselt saateid.
Kas detsember oli see õige kuu? - Oli jah.
Enne seda tahan öelda,
et kuna sa ütlesid, et ma olen siin selle pärast,
et ma olen Jumala ime;
et enam polnud meditsiinilisi võimalusi mind ravida.
Kogu see lugu oli läinud nii kaugele.
3 või 4 arsti vaatasid mind suurte silmadega.
"Siin ongi see mees, kellel on sellised näitajad.
Ja siin ta istub ning kõnnib 8 tundi, ootamas testide tulemusi."
Arstid olid segaduses.
Vahel nad ütlesid, et proovid ebaõnnestusid
ja tuleb oodata, kui saab ehk paremad proovid.
Nad ei uskunud nendesse.
Aga see läks niimoodi siis.
Aga tahan öelda, et olen täna siin
ja tahan tunnistada Jumala suurest imest.
Tunnistus on alati teistele õdedele-vendadele tähtis.
Teadmine, et Jumal hoolib meist kõigist,
sest seda Ta teeb.
Talle kuulub kõik kiitus, au ja ülistus selle eest,
mis mu elus on juhtunud.
Sellest olengi tunnistamas.
See tunnistus on nii tähtis.
Nagu Pauluse tunnistus Damaskuse teest.
Ananias jagas talle nägemust, et ta saab tunnistama seda paljudele.
Nii nagu Jeesus ütles mehelegi, kes terveks sai:
"Mine ja räägi kõigile, mida Jumal on sulle teinud!"
Seepärast istun ka mina siin
ja vastan nendele küsimustele selle kohta,
mida Jumal on mulle andnud ja mida Ta on mulle teinud.
Olen rõõmus, et saan tunnistada sellest teistele, kes on haiged
ja võib olla ka nö ooterežiimil ja teadmatuses.
Saan öelda neile, et Jumal on võimeline tervendama
ja kõige lootusetumadki haiged tervenevad nagu oli minu puhul.
Et oodake, küll see Jumala päev ka teile kätte jõuab! Ma usun seda.
Meenutame jõululaupäeva,
kui sa paar päeva enne seda läksid uuringutele,
kuna su jalg oli paistes ja tursunud.
Kas see oli nii?
Jah oli. See johtus sellest, et mul oli mõlemas kopsus punn.
See punn põhjustas seda, et mu jalad olid haiged.
Neis tekkis palju vedelikku ja mul oli raske käia.
Siis läksingi arsti juurde, kuna üks tuttav soovitas seda.
Läksin ja seal selgus, et mind on tabanud vähk,
mis on levinud väga kaugele.
See sai haiglas selgeks, kuna olin seal veidi aega sees.
Enne jõululaupäeva tehti proovid
ja hommikul saadeti mind koju surema.
Räägin nii nagu asi oli.
Öeldi, et vaja minna eriravile.
Mulle anti tugevat valuvaigistavat morfiini,
kuid ma ei kasutanud seda, kuna teadsin, et see ei sobi mulle.
Kasutasin Buranat, aga see ei aidanud palju.
Samas, nende 2 ööpäeva sees seal haiglas, täitis mind tugev rahu.
See oli väike rahu minu vaimus,
et Jumal pole veel mõista andnud, et Ta mind koju kutsuks.
Ta on rääkinud mulle mitmest suurest asjast,
kus Ta tahab mind kasutada.
Mõtlesin, et Jumal ei räägi ju vastuolulisi asju,
vaid hakkab mind hoopis kasutama.
Selles peitus mu esimene rahu.
Et Jumal ei kutsu mind veel koju.
Ja siis inimesed ärkasid öösiti ja ütlesid mitmesuguseid asju.
Üks andis mulle Psalmid 118:
"Ma ei sure, vaid elan ja kuulutan Jumala suuri tegusid."
Teine tähtis piiblikirjakoht oli see, mida ka hiljem kasutasin:
"Poeg, kuula mu kõnet, pööra oma kõrvad mu sõnade poole.
Ärgu need kadugu su silmist,
vaid olgu need peidetud su südamesse.
Sest see on elu sellele, kes selle leiab ja ravimiks kogu ihule."
Nii me uskusimegi kodus risti vere väesse
ja teadsime, et Jumal hoolitseb.
Et Ta ei jäta pooleli seda, mida Ta on alustanud.
Kui me püsime puhaste -ja kuulekatena,
siis Jumal ei tee vigu ja me jääme püsima.
Üks teine naine, kes keset ööd üles ärkas
ja keda ma ka isiklikult tunnen,
ütles, et ta sai öösel Jumalalt sõnumi.
Olen alati mõelnud, et kui Jumal kõneleb,
tuleb kõik oma muud asjad ja päevatoimetused jätta kõrvale
ning võtta vastu kõik see, mis Jumalal on anda.
Ta kuulis Jumalat ütlevat: "Palveta Lindströmi eest!"
Siis ta helistas järgmisel päeval ja edastas sõnumi:
"Ma ei lase oma teenijat Ralfi hukkuda.
Mul on tema jaoks veel mitmeid teenimisülesandeid.Aamen."
See oli mu jaoks taas suur julgustus, et Jumal on minuga.
Kuigi mu enesetunne oli nagu see oli. Kõik need valud ja lood...
See Burana polnud teab, kui tõhus. Ma võtsin mõne.
Võtsin seda iga 3 tunni järel, tundes mingit kergendust,
aga kui koju sain, läksid ka valud suuremaks.
Lausa nii suureks, et ma küsisin eneselt,
kas selliseid valusid on üldse reaalselt olemas?
Need olid nii tugevad.
Siis tuli taas üks prohveteering.
See oli sellelt samalt naiselt, kui ma õigesti mäletan.
Ta kuulis Jumalalt sõnumi, mis oli mõeldud mu naisele Maaritile
enne, kui kõik need asjad veel sündisidki.
"Maarit, sa saad võime ja oskused ravimaks Ralfi tulevases olukorras!
See on kirjutatud sisse minu plaanidesse."
Jumal oli selle nii valmistanud
ja mina sain julgustust, kui nendel öödel üles ärkasin.
Ka tänu neile, kes kuulsid Jumala häält
ja ütlesid, et palvetavad mu eest.
Ka TV7 töötajad tulid, öeldes, et Jumal käskis palvetada.
Üks naine oli, kes helistas ja käis mind vaatamas,
palvetades nii hommikuti kui õhtuti mu eest.
See oli taas lohutus mulle.
Samas tõusid mu valud sellisele tasemele,
et mõtlesin, kuidas mul küll minema hakkab?
Siis aga mõtlesin sellele,
et Piibli järgi ei lase Jumal meid kannatada üle me jõu.
Kui püsime puhastena ja meil pole andeksandmatust või pattu me elus,
ei saa Saatan lüüa meid üle me jõu.
Aga see kõik oli väga piiri peal.
Siin saame rääkida ka murdepunktist, mis korraga aset leidis.
See murdepunkt tuli kohutava valu järel
ja võib öelda, et ma kukkusin mitu korda.
Jalad ei pidanud vastu.
Ma ei saanud magada. Püüdsin käia, aga kukkusin.
Kui ma istusin toolile, kukkusin kohe põrandale.
Nii see väsimus mind lõi.
Ma ei suutnud end kanda,
kuid mäletasin, et on keegi, kes suudab rohkem kanda, kui mina.
Ta on kandnud kõik valud ja haigused ja see taas lohutas mind.
Ütlesin: "Jeesus, Sa tead, mida ma kannan
ja Sa tead valust kõike."
Siis tuli see hetk, kus olin öösel taas kõndimas,
kuna und ei tulnud.
Oli selline enesetunne, et ei suutnud püsida paigal.
Püüdsin kõndida oma olemasolevate jõuvarudega.
Neid polnud palju, aga ma kõndisin
ja siis tuli see hetk, kui jäin seisma ja lihtsalt nutsin, öeldes:
"Jumal, ma ei tea, kas jaksan veel kannatada seda kõike?
See on see piir, mida jaksan kanda."
Nii ma Jumalale ütlesin.
Ja niipea, kui olin seda öelnud, nägin ilmutust rohupudelist.
See oli nii eriline, kui Derek Prince sellest rääkis.
Ma loen sellest raamatust koha, mida tookord kasutasin.
Derek Prince kasutas ka seda ja tervenes.
See on rohupudel kogu eluks.
"Mu poeg, kuula mu kõnet! Pööra oma kõrv mu poole!
Ärgu kadugu need su silmist, vaid peida need oma südamesse,
sest need on elu sellele, kes need leiab ja ravim kogu ta elule."
Ja ma ütlesin: "Jeesus, Sa ütlesid, et see on elu sellele, kes selle leiab
ja rohi kogu ta ihule."
Seda ma ütlesin kõva häälega Jeesusele.
Ja siis ma tundsin midagi
ja kui tuli see ilmutus, kus ma nägin rohupudelit,
siis teadsin, et nüüd juhtub midagi.
Valud olid veel olemas.
Ma ei saanud magada.
Aga järgmise päeva õhtul vaatasime üht telesaadet,
kus oli ülistusõhtu ja kus lauldi võimsaid ülistuslaule.
See oli hispaania ja inglise keeles ja siis see juhtuski.
Tundsin, kuidas nutt tuli peale
ja tundsin, et Jumala ligiolu tuli aina lähemale ja lähemale.
Maarit tundis sama.
Ühtäkki seisime seal, kus me parajasti seisime
ja Jeesus tuli vägevas ilmutuses.
Ta tuli sinna nurka, kus meil on üks kuju.
See on Jeesuse kuju koos 2 küünlaga.
Ta ilmus seal.
Tal oli käes kingipakk.
Mõtlesin, et mis küll selles kingipakis olla võiks?
Aga see tehti lahti ja selles oli see rohupudel.
Hüüdsin:"Halleluuja!"
Samal ajal nägi Maarit ilmutuse,
kuidas 2 kätt tulid ja valasid kogu pudelis oleva õli mu peale
ning see voolas kuni mu jalgadeni välja.
Pean tõdema, et sel ööl saabus rahu nende valude suhtes.
Mul oli rahu nende suhtes, kuigi need olid endiselt tugevad.
Ma isegi ei viitsi nendest valudest enam rääkida.
Need olid nii tugevad.
Nii palju aga võin öelda,
et järgmisel hommikul sain kuidagi voodist üles
ja läksin hommikust sööma.
Kell oli 12 ja ma ütlesin: "Oh sa nuga, olen unustanud oma rohud võtta!"
Siis aga peatusin ja mõtlesin: "Aga kus need valud on?"
Mitte mingeid valusid polnud enam! Kõik oli ära võetud.
See oli Jumala ime, et need valud ära võeti.
Selle kohta tahan öelda, et Jumal oli korraldanud kogu selle loo
Haigestumine, plaanid tervenemiseks.
Ja nii see on kõigi inimeste jaoks.
See on alati isiklik.
See pole mingi mudel, millest ma räägin.
See on kõigile inimestele ja see on isiklik, kuidas Ta seda teeb
ja kuidas me suudame seda vastu võtta.
Ja see, kuidas Ta on meid mitu aastat koolitanud.
See on see, et see on isiklik.
See vabanemine, et valud kadusid - see oli miskit, mida ei suuda kirjeldada
See oli üsna selline...kuidas öelda? See puudutas tugevalt.
Mis sa selle kohta ütleksid,
et see on nagu võti sellesse, et Jumal tegutseb?
Sa ütled, et see on isiklik
ja et igaüks peab isiklikult kohtuma Jumalaga.
Mida sa näed, mis on selle asja võti?
Ma näen, et Jumal ei tee midagi asjata
ja Tema pole ka see, kes meile haigusi toob.
Küll aga lubab Ta vahel hingevaenlasel meid lüüa.
Saatan proovib kõigiti ja ta proovis ka mind maha murda.
Aga tegelikult võib öelda, et Jumal murdis mind.
Seda ma võin öelda.
Tulen sinu küsitud küsimuse juurde - Jumal murdis mu.
Ta murdis mind, et näha, mis on mu südames.
Ta nägi, et ma ei öelnud:
"Miks Sa, Jumal, mulle selliseid asju teed?"
Me ei või kunagi Jumalat süüdistada.
Kui me seda teeme, siis me tervenemine peatub. Ja kohe.
Jumal murdis mind, sest Ta tahtis näha, mis mu südames on.
Jumal läheneb alati meie südame kaudu,
et näha, mis me südames on.
Ta läheneb ka vaimu kaudu.
Aga südame kaudu Jumal näeb, kas me südames on seda,
mida Tema tahaks, et seal oleks.
Kuningaidki valiti tollal niiviisi - Ta nägi südamete kaudu.
Seda Ta tahakski näha, mis on mu südames.
Ta teadis, kui kaugele ma suudan minna.
Aga need kohutavad valud ja kukkumised...
Oli kartust ja ahastustki.
Juuksed läksid halliks ja muudki sellist.
Aga see on väike asi võrreldes sellega,
mida Jumal on mu jaoks valmistanud.
Jumal on mu haiguse ja tervenemise kaudu
avanud palju uusi asju.
Vaimulikust poolest, et maailm on avanenud meile
ja Jumal rääkis uutest armuandidest.
Jumal rääkis ka tulest ja tõi esile oma au.
Märkimisväärne on see,
et oleme mitu korda saanud tunda Jumala au.
Tema au on tulnud meie koju.
See on tulnud alati peale seda, kui oleme ülistanud ja kiitnud Jumalat
ja kui oleme rääkinud Temaga.
Me räägime keeltes ja Jumal on õhutanud meid ka laulma,
nii et oleme ka laulnud.
Sellega on kaasnenud Jumala au ja ligiolu me kodus.
Usun, et Jumal tahab meid algul koolitada kodus.
Ja kui siis aeg on käes,
saame ka koosolekutel tunda, kui ülistus on õige.
Tema au tuleb ja me saame sedagi tunda.
Kuid siis ei koge ainult meie seda, vaid kõik kogevad.
Kui Jumala au langeb, pole see kunagi inimestest.
Me võime ju öelda, et:
"Nüüd on võidmine siin ja kõik läheb korda!",
aga tegelik Jumala au tuleb ülistuslaulude järel,
kus atmosfäär aina täitub ja täitub sellega.
Inimesed on rohkem vastuvõtlikumad. Siis see au tuleb.
Oleme seda tundnud ka oma kodus.
See on see, mille kohta ütlesin,
et Jumal on mind koolitanud mitmeid kordi raskuste kaudu,
kuigi seekord olin esimest korda nii lähedal surmale.
Kuid Ta on koolitanud mind tulevikule mõeldes.
Lähtuvalt sellest, mida Ta ootab minult ja mu naiselt tulevikus.
Kuid Jumal pole mitte vaid mind koolitanud, aga ka Maaritit.
Kui vaadata seda aega jõululaupäevast veebruari päevani,
kui Jumal võttis su valu ära, siis sinna vahele jääb paar kuud.
Su valud viidi viimse piirini.
Seetõttu võiks öelda, et kogesid kui mingit eelmaitse sellest,
mida Jeesus ristil koges.
Nii et taoline Jumala poolne koolitus viidi läbi selleks,
et sinu ja Maariti töö läbi avaneks sel maal Jumalale midagi ülitähtsat.
Usun, et see on nii.
Ja Jumal ei koolitanud vaid mind, aga ka Maaritit.
Temagi oli hirmul ja vahel ma sain hüüda, nagu kõrist tuli.
Ühes kohas oli väga pistev valu, mida ei oska kirjeldadagi.
Hüüdsin ja pääsesin jalule ning see veidi justkui aitas.
Selle jaoks ei leidunud mingitki õiget asendit.
Maarit ärkas keset ööd ja valvas ning ravis mind.
Sest ma ei suutnud paari kuu jooksul teha mitte kui midagi.
See oli kui üks protsess.
Mu keha eritas pikka aega teatud vedelikke.
Mul olid mais ühed matused - matsin üht prouat, kellel oli vähk.
Matsin teda, teadmata, et ka mul endal on see.
See selgus alles hiljem.
Jumal kutsus selle proua enda juurde,
aga enne seda lubasin talle korraldada ta matused.
Küsisin Jumalalt, et kuidas küll see õnnestub?
Mul jalast voolas veel vedelikku ja kingad ei mahtunud jalga.
Aga päev enne matuseid kingi proovides läksid need siiski jalga
Ütlesin tänu Jumalale, kes võttis kõik ära
ja peatas kõik vedeliku voolamised.
Vaid lihased olid veel valulikud.
Nii täpselt hakkaski Jumal asju korraldama.
Ütlesin Jumalale: "Jumal, ma jätan selle kõik sinu hoolde.
Korralda see asi ära!"
See on selline tähtis asi.
Samas ei tohi kunagi lasta enesehaletsusel maad võtta.
Ka ei tohi kunagi Jumalat milleski süüdistada.
Jumal teab kõike ja Tema tarkus on piiritu.
Seda on hea meeles pidada.
Tema on püha ja Ta on mindki loonud.
Kui rääkisid sellest murdumisest,
siis usun, et murdumine on üks eriline võti sellele,
et Jumal saaks meid kasutada.
Nii see on.
Ka valudes on hea meeles pidada, et kõige aluseks on usk.
Jumal aitas mind sel moel,
et kogesin pidevalt tröösti ja lohutust kogu selle kohutava perioodi vältel.
Ka mitmed helistasid öösiti.
Me ise ei jaksanud, aga usk oli see, mis kandis.
Usaldus ja usaldamine Jumala suhtes.
Kõik need on tähtsad komponendid selle haiguse juures,
mille kohta arstid ütlesid, et nad tõstavad selles osas käed üles.
Aga Jumal ütles mulle, kui see diagnoos tuli,
et see on arstiteaduse ja inimeste sõnum,
aga et Tema on mu tegelik Arst.
Kui mõelda Soome ametlikku seisukohta,
et kõik on lähtunud evolutsioonist;
et Jumalat pole vaja ja Teda pole olemaski...
Kui juba kristlasedki ütlevad, et tervenemisi enam ei toimu,
siis sina oled elav tunnistus sellest, et Jumal on olemas ja Ta tegutseb;
et Ta on väeline ja armastab meid ning tahab näha meid ühtsena.
Kord oli üks Mike'i nimeline poiss, kes elas välismaal
ja kelle isa oli suremas.
Nii öeldi Mike'le: "Tule kohe koju, sest isa on sellises olukorras!"
Ta polnud väga usklik, aga ta oli lugenud 1. Moosese raamatut.
Ta luges, et Jumal lõi maailma 6 päevaga ja 1 päeva Ta puhkas.
Ta helistas ja ütles: "Nüüd on nii,
et kui Jumal on loonud maailma 6 päevaga,
siis Ta suudab ka mu isa tervendada."
Ja nii ka läks.
Siin oli taas Jumala plaan mängus.
See oli ta südames
ja poiss ütles tõsiselt: "Jumal, ma usun!"
See on tähtis asi öelda:
"Ma usun, et Jeesus on mind tervendanud!
Ta on kandnud mu haigused
ja Ta vermete läbi olen terveks saanud."
Need asjad peavad olema kogu aeg kaasas - valud, usk, lootus.
Need kõik peavad kogu aeg olemas olema,
neid ei saa jätta kõrvale.
Nad peavad kogu elu olema nö kaaslastena kaasas.
Ja mida enam sa õpid tundma Jumala Sõna,
seda enam saad valu tulles öelda: "Kirjutatud on..."
See on see taevalik ravim.
Aga nüüd võiksid öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim su südamele annab.
Ma taha öelda kõigile teile, kellel on haigus, kus on palju valusid
ja haigus, millest ei ole tervenemist -
me saame neist üle, sest me teame, et meil on selline Jumal,
kes ei tervenda vaid teatud haigusi,
vaid kelle kohta on Piiblis öeldud, et Jeesus tervendas kõik haigused.
See tõde kehtib ka tänapäeval - Jeesus on tänagi tervendaja.
Ta on ka parandamatute haiguste tervendaja.
Ma olen üks Tema imedest, nii et vaadake mind.
Ma ei seisaks siin niimoodi, kui ma poleks terveks saanud.
Ka ei räägiks ma siin täna, kui ma poleks terveks saanud.
Ma ei kõnniks ega jookseks, kui Jumal poleks mind tervendanud.
Mul oli täielikult parandamatu haigus.
Kuid selle juures on oluline meeles pidada
loovutada see haigus koheselt Jumalale.
Nii, kui saate sellest teada ja kui saate teada diagnoosi -
andke see Jumalale üle!
Ja uskuge Jumala abisse.
Teine saladus on kuulutada Jumala Sõna kõva häälega välja.
Paluda abi oma eestpalvetajailt. See on eriti tähtis.
Ma olen nii tänulik eestpalvetajate eest.
Paluge eestpalvetajate abi ja saatke meile oma eestpalvesoovid.
Me käime need läbi ja kanname need Jumala ette.
Võin öelda, et mul on kerge palvetada vähihaigete patsientide eest
See ei tähenda, et mul on vähk või vähisoodumus. See pole see.
Aga ma olen ise põdenud seda ja ma mõistan seda haigust.
Nii et kui te saadate sõnumi, siis ma mõistan teid,
kuna olen ise sellest läbi läinud.
Sellest, millest räägin, olen ise läbi läinud.
Kui keegi arvab, et sain terveks vaid mingist väikesest palavikust,
siis see pole tõsi.
See, kes ise on sellest läbi läinud, tal on kerge sellest aru saada.
Minu sõnum teile on: ärge kartke!
Jeesus on kandnud kõik meie haigused!
Isegi kõige parandamatumadki.
Aitäh, Ralf, et tulid rääkima Jumala suurest armastusest
sinu ja Maariti vastu.
Mina TV7 juhina olen rõõmus,
et saame omada teid õpetajate -ja eestpalvetajatena
ning usun, et saame veel nägema Jumala plaane, mis Tal on meie jaoks.
Jumal õnnistagu teid mõlemaid! - Aitäh!
Kui soovite toetada Eesti TV7 tööd, helistage 900 1777 (kõne hind 7)
või annetage pangaülekandega,
mille andmed leiate meie kodulehelt www.tv7.ee Täname!
Tõlge: Raul Jürimaa