ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Selles, nagu paljudes teisteski saadetes,
on saanud selgeks Jeesuse muutev vägi.
Tere tulemast Heikki Lindkvist! - Tänan!
Enne, kui lähme sinu puhul selle Jeesuse muutva väe juurde,
uurime, kes see Heikki Lindkvist on?
Kus oled sündinud ja koolis käinud?
Sündisin Vaasas ja elukoht oli Lauritsalas.
Kui ema ütles ämmaemandale, et nüüd on abi vaja,
siis ämmaemand ütles:
"Küll abi tuleb. Kui mitte elavana, siis surnuna ikka."
Selline oli minu elu algus.
Rääkisid varem, milline oli su kodu ja elu kuni 15 aastaseni.
Et see oli pigem teise variandi moodi - pigem kui surnuna.
Jah, nii see oli.
Kindlasti olekski surm tulnud, aga usk Jumalasse muutis asja.
Nimelt oli me peaarst pühapäevasel jalutuskäigul.
Ta kas ise mõtles või siis Jumal puudutas teda,
et võiks minna vaatama mõnda patsienti.
Nii tuli ta otse mu ema juurde ja küsis: "Proua, kuidas teil läheb?"
Ema ütles nutuse häälega: "Doktor, aidake!"
Arst astus ema ligi, pani käed ta kõhu peale
ja ütles: "Oh sa nuga!"
Koheselt hakati valmistuma operatsiooniks.
Sama arst viis vabal päeval läbi operatsiooni.
See päästis nii minu, kui ka ema jäi ellu.
Siis sa ei teadnud, et on olemas vaimulikud jõud
ja nende vahel käib võitlus.
Jah. Arvatavasti poleks hingevaenlane tahtnud,
et minusugune mees elaks
ja et mul läheks ka täna hästi.
Su kodus puudusid head tingimused normaalseks igapäeva eluks.
Nojah. Sõda oli just äsja lõppenud.
Mu isagi läks noore mehena sõtta.
Enam-vähem nii, et täna abiellus ja homme läks sõtta.
Nii et praktiliselt oldi 5 aastat lahus.
Sõda mõjutas isa nii tugevalt, et midagi juhtus temaga,
nii et temast sai joodik, kes ei suutnud pere eest hoolitseda.
See tekitas palju raskusi.
Ta nägi ja koges sõjas palju koledusi ja see jättis oma jälje.
Just. Vahel ta ka rääkis neist asjadest midagi.
Temast jäi maha mälestuskirjutis.
Kui ma seda lugesin, siis sain isast väga hästi aru.
Sellest, miks ta käitus sellisel moel, nagu ta käitus.
See mõjutas teatud viisil ka sind.
Ta oma elus olid karmid ajad. Näiteks, kui ta oma isa suri.
Siis tuli tema asemele mees, kes teda ei sallinud
ja nii hakkas ta ka oma lapsi mitte sallima.
Näiteks ei nimetanud ta lapsi nende õigete nimedega.
Ta kunagi ei öelnud Heikki! Ma olin keegi muu.
15 aastaselt läksid sa tööle.
Jah. Kodust tuli lahkuda juba varakult.
Tööd tuli leida.
Õnneks sain õemehe firmasse autode alale.
Mind koolitati nii, et 16 aastasena sõitsin juba ise suurte koormatega.
Õppisid noorest peale tegema tööd.
Õppisin ka hüdraulikat ja masinaehitust.
Teen ikka nii, et kõik masinad töötaksid.
Tööajal käisid sa ka palju Rootsi vahet.
Mis sind Rootsi viis?
Siis, kui elu hakkas pöörduma vales suunas ja alkohol tuli mängu,
siis mu elu jõudis sellisesse seisu, kust ma tahtsin välja saada.
Mu vend, kes läks sõjaajal Rootsi ja räägib rootsi keelt -
soome keelt ei räägi üldse -, ta abiellus.
Ma läksin tema pulma Rootsi ja sinna ma ka jäin.
See oli mu jaoks kindel pääsetee.
Milline see elu oli seal?
Elu oli sama nagu Soomes. Tehti iga päev tööd ja joodi kõvasti.
See mõjus füüsisele ja põhjustas mitmeid probleeme.
Sa olid umbes paarikümne aastane, kui sa Rootsis olid.
Ma sain just 25-aastaseks, kui saabusin Stockholmi,
nii et vennanaine leidis mu "kustununa" kalju pealt.
Et siis 25-aastast sünnipäeva sai sedamoodi tähistatud.
Jeesusest polnud sa sinnani eriti midagi kuulnud?
Olin kuulnud ja väike kokkupuudegi oli olnud 1975 aastal.
Kindlasti oli ka igatsus,
aga hingevaenlase vägi ja haare olid nii tugevad,
et kuigi tahe oli teha head, polnud jõudu seda teostada.
Siiski tuli ka risttee, mis hakkas muutma su elu.
Räägi lühidalt sellest.
Juhtus nii, et mu õde helistas.
Evangelist Astrid oli näinud keset päeva mu nägu,
mis oli selgelt murelik.
Ta küsis Jumalalt, et mis teema selle inimesega on?
Talle öeldi, et nüüd peab Heikki eest palvetama.
Kui ta mulle sellest nägemusest rääkis,
siis see lõikas mulle sisse nagu mõõk. Arvasin, et nüüd Jumal kutsubki.
Pidin tegema otsuse ühe või teise kasuks.
Läks veel nädal aega ja sama ralli jätkus täie hooga.
Olime koos ühes Stockholmi kõrtsis, kui sisse astus üks usklik naine.
Ma tundsin teda, kuna tal olid kaasas mu õde ja õemees.
Siis ütlesingi lootusetuse hoos: "Vii mind kristlikule koosolekule!"
Kuid ta ütles, et minusugust joodikut ei saa sinna küll viia
ja nad läksid kõik koos minema,
jättes meid sinna samasse ümber laua.
Ütlesin sõpradele, et mul on selline tunne,
et peaksin hakkama astuma.
Teised vastu: "Ei, ei! Raha on. Õhtu on alles noor. Jätkame aga!"
Mu vanem vend oli just tulnud teisele poole meie lauda.
Üks äravajunud grillis silmadega mees tõstis pead ja ütles:
"Laske Heikkil minna. Küll ta ise teab, kuhu ta läheb!" ja vajus lauale tagasi.
Mis sa arvad, mil' moel Jumal sel hetkel tegutses?
Mis siis juhtus?
Tundus nii, et kui Jumal sai Piiblis rääkida eesli kaudu,
siis Ta võib samuti rääkida ka äravajunud purjus mehe kaudu,
kui jutt käib Jumala tõelistest tegudest.
Tema sõna läks nii tugevalt mu südamesse,
et ma ütlesin oma kaaslastele: "Nüüd pean küll minema."
Samas aga ma ei teadnud, kuhu ma lähen.
Kus selline koht on?
Aga imeline on see, et Jumal juhtis mind mingil moel sinna.
Olen vahel mõelnud,
et Ta pani mulle otsekui konksud suhu ja viis mind koosoleku kohta,
kus ma ka kohtusin Jumalaga.
Kui see naine, kes sai su näo kohta nägemuse
ja keda Jumal õhutas palvetama,
siis millised vaimulikud protsessid sellele järgnesid?
Kui mõelda seda päeva ja hetke, mil ma sain päästetud,
siis mul oli 40 kraadine palavik, millest ma ise ei teadnud midagi.
Arvatavasti oli hingevaenlane mind löömas.
Ta ju varastab, tapab ja hävitab.
Usun, et hingevaenlane oli otsustanud sel päeval mu elu hävitada,
aga Jumal äratas üles need tugevad eestpalvetajad.
"Nüüd tuleb võidelda, vaimuvägedega tuleb rinda pista."
Ja need eestpalved tegid seda, et vaenlane ei saanud mind võtta,
vaid Jumal tõi oma armastuse ja väe.
Selle tulemusel olengi täna siin.
Ehk siis palve on märkimisväärne.
Jah. Selles on märkimisväärne vägi, mida tuleb alati kasutada.
Olen mitmetele öelnud - isadele ja emadele,
et kui neil on poeg või tütar lootusetus olukorras,
siis Jumala jaoks pole see teps mitte lootusetu.
Palvetage ja anuge usus olles ilma kahtlemata!
Nii kaua, kui on elu, nii kaua on ka lootust.
Siitkaudu saadaksegi palvevastuseid.
Räägi oma usule tuleku perioodist.
Ma sain siis tol samal õhtul usklikuks,
kuid mu õde ja õemees olid otsustanud,
et nemad ei tee nelipühilastega mingit tegemist,
kuna tookord see usklik naine oli jätnud mind sinna baari,
öeldes, et minusuguseid ei saa kirikusse viia.
Aga kui õde korraga nägi, et ma olen jutlustajaga koos altaril,
siis murdus nii mu õde kui ka ta mees.
Nii, et samal õhtul sai korraga 3 inimest päästetud.
See oli kõva sõna.
Seejärel läksime selle sama, mind algul eiranud proua koju
ja ma ütlesin, et mul väga on halb olla, mõeldes, millest see võiks olla?
Nad kraadisid mind ja mul oli 40 palavik.
See palavik hoidis mind nädal aega oma haardes.
Sel ajal tuli mu üle nii suur Jumala kartus,
et kui tahtsingi viina, siis ei julenud seda võtta,
sest ma teadsin, et kui võtangi pitsi, jääb see mu viimaseks.
Jumala kartus oli nii tugev.
Nagu öeldakse, et tubakas olla pattudest kõige väikseim,
siis hingevaenlane püüdis mu lõksu: "Aga suitsu võid ju ikka teha!
Sa ei pea ju kõike korraga ära lõpetama!"
Nii ma hakkasingi jälle suitsetama, jäädes selle lõksu,
kuni 2 nädalat peale seda sündmust vaatas üks mu õpingukaaslane,
kellele olin rääkinud usust ja enda usklikuks saamisest
ning Jeesuses peituvast vabadusest,
vaatas mind ja ütles:
"Sa räägid meile vabadusest ja samas oled ise rikutuse ori!"
Need sõnad tungisid mu sisemusse ja ma mõtlesin, et olen täitsa tola.
"Ma ei ole ju vaba!
Ma räägin vabadusest, aga ise olen suitsus kinni
ja homme kindlasti ka trimpan."
Öösel, kui oma võitlusi võitlesin, kõnetas aga Jumal mind väga selgelt:
"Heikki, anna oma süda täielikult mulle!
Siis pole sul enam mingeid probleeme ega ahelaid!"
Sel ööl Jumal vabastas mind. See oli 28. jaanuar, 1978.
Olin 2 tundi Jumala väe all.
Järgmisel päeval, alles keskpäeval märkasin -
isegi hommikul ei tajunud, et minuga oli midagi juhtunud.
Pealelõunal, kui olin kursustekeskuses,
tundsin, et kuskilt tuleb suitsuhaisu.
Mõtlesin, et appikene, kas ma tõesti tegin suitsu?
Põrutasin rusikaga lauale ja hüüdsin: "Halleluuja!",
mispeale teised mehed ehmatasid,
nii et mõistsin, et pean selle loo ise ära korraldama.
Läksin WC-sse, ülistasin Jumalat ja sinna mu suitsud maha jäidki.
Teisiti öeldes: sa vabanesid kõigist neist ahelatest,
mis sind vangis hoidsid.
Kui reaalne see on suuremal või vähemal määral inimeste elus,
et nemadki on aheldatud?
Need olid ahelad, mis kinni hoidsid. Ma tõmbasin 2,5 pakki suitsu päevas.
Kui aga Jumal tõi vabaduse, toimus see nii nagu Piibel ütleb:
"See, keda Poeg vabaks teeb, saab tõeliselt vabaks".
Su varasem elu oli veel selline, et ka politseiga tuli tegemist teha.
See oli huvitav lugu, kui olid Soomes ja olid tagaotsitav.
Kuigi mu elu oli muutunud ja mul oli hea olla,
siis ikkagi see vana elu piinas mind.
Ma teadsin, et ma olen tagaotsitav.
Ma teadsin, et mul on võlad kaelas ja muud jamad.
Ja kui kord vennaga saunas olime, tuli politsei ukse peale ja ütles:
"Me otsime Heikki Lindkvisti." Ütlesin, et mina see olengi.
Ütlesid, et nemad on politseist ja ma pean nendega kaasa minema.
Ma ütlesin, et niisama ma ei tule. Kas neil on ka mingeid pabereid?
Nad näitasid mu tagaotsimiskuulutust, mis oli Soome poolt välja antud
ja ütlesid, et peavad mind Soome tagasi saatma.
Nad viisid mu kaasa
ja vennas andis mulle õnneks kaasa vaimulikku toitu.
Andsin talle kõik rahad, öeldes, et:
"Nüüd, Jukka, tuleb mul pikk reis, kui Jumal mind ei aita."
Mind viidi minema.
Järgmisel päeval küsiti, kas lähme laeva või lennukiga?
Ütlesin, et lähme lennukiga,
siis pole vaja istuda laeva arestikambris.
Olin öö Loviisas, kust politsei viis mind Kouvolasse.
Seal olid vastas jub tuttavad Lappeenranna politseinikud.
Mind anti neile üle, aga nemad ütlesid:
"Te tõite vale mehe!"
Ma imestasin, kuid ei öelnud midagi.
Nad ütlesid: "See pole ju see Igor!" Mind tunti hüüdnime Igor all.
Siis läks lugu lõbusaks -
mu muutus oli selline, et nad ei tundnud mind ära.
Siis meenus, et mul oli taskus isikutunnistus.
Võtsin selle välja ja sellel oli selline pilt, nagu ma minnes olin.
"Kas siin on tuttavam mees?" Teine politseinik uuris ka.
"See ongi ju seesama mees!"
Siis vaatas mulle otsa ja küsis: "Mis sinuga juhtunud on?"
Ütlesin, et meid ootab ees tunniajane autosõit,
nii et sain sõidu ajal rääkida neile Jumala suurtest tegudest
ja nad imestasid: "On alles ime!"
Hiljem muide kuulsin,
et üks neist kriminaalpolitseinikest sai ka usklikuks.
Mind peeti siiski kinni ja mulle esitati süüdistus.
Mingit armu ei antud.
Sattusin Mikkelisse.
2-3 kuud istusin seal.
Tulles tagasi selleks õigeks kohtuprotsessiks,
oli seal sama prokurör.
Mõtlesin, et tema käest nii kergelt ei pääse.
Aga siis juhtus miskit.
Ma teadsin, et mu eest palvetati Stockholmis -
vend palvetas kohtusaalis, ema palvetas
ja mitmed teisedki palvetasid veel.
Kui tuli prokuröri kõne aeg,
siis ta võttis paberi ja vaatas mind niimoodi.
Ta oli vait.
Kohtunik ütles: "Prokurör, palun, sõna on teil!"
Ta vaatas jälle pabereid ja mind ega öelnud midagi.
Kohtunik koputas juba lauale, öeldes: "Prokurör, teie kord on rääkida!"
Ta vaatas kolmas kord pabereid ja mind
ning ütles siis: "Härra kohtunik, tal pole mingit süüd!"
Lõi paberid tagasi lauale
ja teised asjapulgad tõusid kõik püsti, mõeldes: "Mis nüüd juhtus?"
Seejärel mind viidi minema.
Mu asja kaaluti veel mitmete dokumentide põhjal,
nii et arutluste peale kulus mingi 2 tundi.
Siis toodi mind tagasi ja sõbrad ütlesid, et:
"Nüüd tuleb küll karm kohtuotsus, kui nii kaua arutati."
Sisse tulles loeti mulle kohtuotsus ette koos süüdistustega.
Tagatipuks öeldi veel nii, et:
"Kuna võime kõige täiega näha, et süüdistatava elu on muutunud
ja ta on saanud uue võimaluse,
siis ka meie tahame anda talle võimaluse."
Kohtunik ütles, et see kohtuotsus muudetakse tingimisi otsuseks
ja mind vabastatakse.
See oli hea asi.
See lugu on tugev tunnistus Jeesuse muutva väe kohta.
Jah. Ja samas tuli ka palve tähtsus. Palvetati Stockholmis ja siin.
Taas saadi imeline võit.
Sa jätkasid Rootsis veelgi tihedamalt oma tööd.
Olin mingi aeg ilmalikul tööl,
aga 1984 aastal läksin täisajaga Jumalariigi tööle.
Nagu ma aru saan, andis Jumal sulle oma armu läbi ka erilise naise?
Jah. Toimekas naine Jumalalt.
Ma saan rõõmutseda noorusaja naise üle,
kes on mulle tõeline kingitus Jumalalt.
Mingil ajal tundus, et tahad rohkem minna Jumalariigi tööle.
Jah. Juba algusest peale tahtsin.
Öeldakse ju, et kes palju on andeks saanud,
see ka armastab palju.
Mu südamesse tuli kohe see igatsus hakata koguduses toimetama.
Kuna ma ei osanud suurt palju midagi teha,
ütlesin pastorile, et tahaks midagi teha.
Olin siis vanamemmedega köögis, pesin nõusid ja hüüdsin "Halleluuja!"
Siis see töö lahti läkski ja Jumal kutsus mind kuulutama.
Jumal andis head nõu:
"Ma annan sulle oma Sõna.
Nii kaua, kui kuulutad mu Sõna, saad seda kuulutada,
aga kui sa kõrvale kaldud, siis see asi lõppeb."
Kõik usklikuks saajad on tavaliselt alguses üliinnukad.
Kuidas sinu puhul oli?
Ka minugi puhul oli see nii, et Jumalast tunnistamine oli selline,
et: "Sa pead tulema usule, kuna ma tunnistan sulle,
sest minagi olen niimoodi usule tulnud!"
Jumal õpetas mind: "See on hea, et sa tunnistad,
aga veel parem on see, kui sa tunnistad minu juhtimisel.
Kellele sa tunnistad, sellest talle piisab."
Sa said usklikuks ilma teoloogilistes ülikoolides käimata.
Milline on olnud sinu piiblikool?
Ma olen 2 korda avaldanud soovi minna Piiblikooli,
aga mõlemal korral lükati mu soov tagasi.
Seal on olnud oma loomulikud põhjused -
Jumal on tahtnud mind teisiti õpetada.
2 korda olen tahtnud minna
ja mõlemal korral on see olnud takistatud.
Olen märganud, et Jumal on tahtnud,
et loeksin Tema Sõna Tema Püha Vaimu läbi
ja samas Ta juhib mind praktilise töö läbi.
Näiteks sain ma teenimistöö Hyvinkääle,
kuhu tahtsin minna Piiblikooli.
Teatud olukorra tõttu pidin jääma neid seal abistama.
See 5-6 aastat polnud mitte Piiblikool,
vaid see oli kool, mille sain praktilise töö kaudu Jumala juhtimisel.
Ükskõik, milline töö ka poleks, Jumala juhtimine on alati nr. 1
Mitmel pool maailmas on rõhku pandud Piiblikoolidele.
Neid on Soomeski mitu.
Neil on oma eesmärk, et inimene õpiks tundma Piiblit.
Kas selles on ka mingisugune oht, et teatud ehtsus saab kannatada?
Ütleksin nii, et pelgalt teooria, mida meile pähe taotakse,
on sama, kui insener õpib inseneriks.
Nii kaua aga, kui pole inseneri praktikat,
pole sellest kuigi palju kasu,
sest alles töö ise õpetab tegijat.
Hea on saada eri koolitusi.
Piiblikooliga on see oht, et kui raskuspunkt kaldub sinna,
kus tegu on vaid teooriaga, mida inimestele jagatakse,
aga seda ei osata praktikas kasutada, siis see võib hakata vastu töötama.
Hingede võitmist ei saa teha koolituste kaudu,
vaid see käib meie endi elude kaudu.
Ühe inimese elu puudutab teise oma - see on see, kuidas see käib.
Kui mõtlen oma töö peale pastorina ja hingede võitmisele selles ametis,
siis olen kohtunud nii tavalise vana mehe -kui poliitikuga,
kes mõlemad igatsevad seda värsket elu.
Ehk siis evangeeliumi, rõõmusõnumit. Väga lihtsat.
Sest alguses peab toimuma uuestisündimine.
Inimest, kes sünnib vaimulikus mõttes uuesti,
peab õpetama kinni pidama kõigest sellest,
millest Jumal on käskinud kinni pidada.
Kui inimene hakkab kasvama ja muutuma tugevamaks,
siis alguses saab ta "piimatoitu" ja natuke hiljem tummisemat toitu.
On ju ka peredeski nii, et kui inimene ei õpi ise sööma,
on see murettekitav.
Vaimulikult on see täpselt samamoodi.
Kui aga inimene õpib ise sööma,
võib ta seejärel iseennast koolitada ükskõik, kuhu tasemeni.
Peaasi, et tehtaks Jumalariigi tööd.
Jumala Sõna ja Püha Vaim - ilma nendeta ei või me midagi teha.
Kui see asi unustatakse, ei läheks ka Jumalariigi töö edasi.
Oled kindlasti arutlenud ka ärkamiste üle Soomes.
Mis on tegelikult see suurim taksitus, mille pärast see ei pääse puhkema?
Inimlik tarkus. See takistab alati Jumala tööd.
Kui vaadata ärkamise algusperioodi ja kuidas varem piiblikoolid tegutsesid,
siis varem pandi rohkem rõhku praktilisele õpetusele
ja juhiti inimesi selle sisse.
Isegi õpilased võitsid mitmel pool hingi.
Aga nüüd on koolituse tase muutunud selliseks,
et tiitlid jms. on tähtsamad,
kui see, mis on Jumala tõeline tahe teha tööd.
Inimlik tarkus on see, et inimene hakkab mõtlema:
"Ma olen keegi või miski!"
Siis ollaksegi valel teel.
Paulus ajas just ära inimliku tarkuse, et Jumala vägi tuleks selle asemele.
Näiteks sel aastal rõhutatakse väga Püha Vaimu;
et see aasta on Püha Vaimu aasta.
Kui Püha Vaimu rõhutatakse vaid kui teemana teiste teemade seas,
siis kui aasta saab läbi, on teema kui ammendatud
ja Teda pole enam otsekui vaja.
Aga Püha Vaim peaks meid täitma igal hommikul.
See peaks me sees olema ilma mingi õpetuseta.
Ise peame hoolitsema, et Jumala Vaim on meis
ja aitab meid meie nõrkustes.
Et esimene armastus Tema vastu säiliks iga päev.
Just nimelt!
See oli vist Efesose patt,
et esimene armastus Jumala vastu oli maha jäetud.
Aga nüüd ma annan sulle võimaluse öelda vaatajatele,
mida Jumala Vaim sulle öelda annab.
Kui inimene tahab olla Jumala poolt kasutatav,
siis ta vajab just seda, mida Jeesus ütles:
"Ma läkitan teile teise trööstija."
Ta on iga päev ja isegi iga hetk koos meiega.
Ilma Püha Vaimuta ei saa elada Jumala keskset elu.
Aga sina, kes sa kuuled ja oled sellises eluolukorras, nagu sa oled -
sa vajad ka seda elu
ja see võib Püha Vaimu kaudu su puhul reaalseks saada.
Mina või Martti võime rääkida palju,
aga kui need on ainult meie sõnad, siis pole neis mingit väge.
Kui aga Püha Vaim kasutab meid nii,
et need sõnad, mida me ütleme, on Püha Vaimu vahendatavad sõnad,
siis neis peitub ka Jumala vägi.
Kuidas Jumala vägi tuleb esile?
Kohe, kui sa võtad Jumala Sõna vastu.
Piibel ütleb: "Mina läkitasin oma Sõna. Mina päästsin ja tervendasin nad."
Ehk see on sama, nagu Jeesus ütles:
"Kui te kuulete mu sõnu ja võtate need vastu,
siis te võite paluda, mida iganes."
Olen nii mitu korda näinud seda, et kui mina kuuletun Jumalale,
võtan Ta sõnad vastu ja hakkan nende järgi elama,
siis mu elus hakkavad kõik asjad õnnestuma.
Ja kuigi kõik katsutakse läbi, peame meeles pidama,
et see vägi, mis meis on,
on alati suurem, kui see, mis on maailmas.
Kui Piibel ütleb Jeeuse kohta,
et Talle on antud kõik vägi ja võim nii taevas, kui ka maa peal,
siis kas me ei usaldaks rohkem seda, kui seda, mis on kuskil mujal.
Mis aga puutub tarkuse omandamisse,
siis kui Püha Vaim on Jeesuse poolt saadetud Vaim,
siis Ta kuuleb, mida Jeesus ütleb ja edastab selle ka meile.
Me peame selle vastu võtma, sest Temas on kõik tarkuse sõnad.
Et ei unustataks seda, et Jumala Vaim aitab meid nõrkustes.
Ka sind, kes sa oled seal ja ka mind siin.
Jumal õnnistagu sind!
Oled viimase 10 aasta jooksul loonud koos oma naisega
koguduse Espoolahtisse.
Sa oled seal pastor.
Sa jagad iga päev ja iga nädal Jumala Sõna.
Püha Vaim juhib sind.
Kahjuks pole meil enam aega vestelda.
Jumal juhtigu sind vägevasti ka eelolevatel aastakümnetel,
mil' saad Jumalat teenida!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7),
või anneta pangaülekandega,
mille andmed leiad meie kodulehelt www.tv7.ee Täname!
Tõlge: Raul Jürimaa