Tervetuloa Isännän pöydässä ohjelmaan.
Ennen kuin kerron vieraani nimeä on sanottava -
hänen elämäänsä läpi käydessä, -
niin sain konkreettisesti kokea, miten Jeesus voi muuttaa elämän.
Mutta tiet ennen kohtaamista voivat olla mutkaisia.
Tervetuloa Hannu Haapaluoma. - Kiitoksia Martti.
Ennen kuin sait varmuuden, että Jeesus on Herrasi -
oli sinulla aika paljon elämässäsi kamppailua.
Voisi sanoa, että mustien pilvien alla kulkemista.
Myöhemmin havaitaan, että Jumalan käsi oli kaikessa mukana.
Ihan lyhyesti, missäpäin ja millaiseen perheeseen synnyit?
Olen syntynyt 58 v. sitten nykyiseen Kurikkaan.
Silloin se oli Jurva, yrittäjä- perheeseen ja puusepän pitäjään.
Meillä oli alun perin 8 lasta.
Isä ja äiti ahkerasti tekivät töitä, että saisivat perheen elätettyä.
Kun katsotaan tätä ensimmäistä 13 vuotta. - Niin.
Siinä tapahtui niin paljon mustia pilviä.
Isäsi oli huonekaluyrittäjä ja ilmeisesti osaava yrittäjä.
Mutta alkoholi tuli varastamaan -
perheesi ja isäsi elämästä hyvin suuren osan.
Muistan isästä, että hän oli hyvin ahkera ja siten mahtava mies.
Mutta hän teki vääriä ratkaisuja. Hän valmisti huonekaluja, ensin myi -
markkinoijille mutta sitten päätti myydä itsekin.
Hän osti auton, teki huonekalut ja täytti auton ja lähti myymään.
Monesti äiti oli mukana. Meillä oli sinä aikana usein lastenhoitaja.
Mutta kun hän teki matkoja yksin, oli hänellä tämä heikkous, -
niin kuin monella liikemiehellä voi matkalla tulla, kun tuntuu vapaalta.
Ei ole lapset pyörimässä ympärillä, eikä vaimokaan seuraamassa.
Lähdetään koettamaan siipiä niin kuin hänkin nuorena, miten ne kestävät.
Huonostihan ne hänellä kesti. Hän sai toteutettua sitä, -
että sai kuormat myytyä, olin itsekin mukana työmatkoilla.
Yhdellä matkalla olin 3. luokalla ja näin sen yhden matkan aikana, -
että kun perille päästiin niin heti avattiin korkki.
Talossa oli yksi myyntimies, joka kanssa kiersi myymässä huonekaluja.
Siellä ryypiskeli ja ajoi autoa humalassa.
Minä istuin siellä kolmantena, välillä autot olivat rikki.
Oli pelkoa jo silloin, että miten tämä reissu oikein menee.
Tällä tavalla isällä meni vuosia.
Hän teki matkoja, alkoholisoitui -
ja tuli myös vääriä suhteita mukaan.
Se alkoi tuhota perhettä hyvin nopeasti tehokkaalla tavalla.
Ennen kouluun menoa sinulla oli monia vaaratilanteita, -
joissa henkesi olisi voinut mennä.
Kyllä täytyy sanoa, että kun tulin uskoon niin saatana on ajanut takaa -
täysillä, pienestä asti. 2-vuotiaana se pyrki jo minut tappamaan.
Jäin auton alle omassa pihassa. Meiltä haettiin huonekaluja.
Auto yritti ajaa pään yli. Olin kontti- nut auton alle ja kuski ei tiennyt -
luuli koiran huutavan ja minä siellä olin.
Onneksi ei päässyt pään yli, nahka lähti päästä pois.
Se oli ensimmäinen vakava tilanne elämässä, henki olisi voinut lähteä.
Siitä selvittiin, näitähän tuli tämä oli vasta ensimmäinen 2-vuotiaana.
Pahimpia ehkä oli, kun rekka lennätti sinut 20 m ilmassa.
Minulla on yksi paikka, missä olen 2 kertaa jäänyt auton alle muutenkin.
Eri autojen alle, eri päivinä ja muistan, että samassa kohtaa -
kaatui sähköpaalu myös päähän.
Jälkeenpäin olen miettinyt miksi juuri tässä kohtaa?
Kaikki 3 asiaa tapahtui samassa kohtaa. Vastaus tulee myöhemmin.
Joka kerralla minua vietiin sairaalaan paikattavaksi.
Olin hyvin usein lääkärissä paikattavana. Pää on täynnä arpia.
Ei se kuitenkaan ole haitannut elämää niin paljon -
etten pystyisi toimimaan normaalielämässä.
Pää ja fysiikka toimii ja ei ole väliä vaikka lähtisin metsätöihin.
Ihan mitä vaan olen kunnossa kiitos Jumalalle Herra säästi.
Mutta se vaikutti, että elin kuolemanpelossa.
Ensiksi siksi, että oli väkivaltaa kotona.
Kun isä otti alkoholia, hän muuttui aivan täysin aggressiiviseksi.
Kylillä hän kehui äitiä, kuinka valtava ja mahtava äiti on.
Olin kuulemassa pikkupoikana, -
kun pubissa miesköörissä jutteli ja kehui äitiä.
Kun tuli kotiin, alkoi antamaan selkään.
Hakkui, huusi otti pyssyt käteen. Onneksi hän ei aina löytänyt panoksia.
Se oli sitä väkivaltaa. Lapsilauma, oli pieni tupa -
2 huonetta ja keittiö ja siitä olisi pitänyt pystyä menemään kouluunkin.
Yöt valvottiin, joskus oli alkoholisteja tupa täynnä.
Isä sanoi, että nukkukaa vaan, menkää vaan kouluun.
Eihän koulunkäynnistä mitään tullut. Sai pelätä selkäsaunoja -
se oli ihan normaalia, tavallista elämää.
Kuoleman pelko aiheutti, että jostakin ihmeellisestä minulle tuli rukous.
Kukaan ei opettanut, ei opetettu rukoi- lemaan, vain se mitä oli koulussa.
Jeesushan oli ristillä sen muistan, kun kirkossa oli ja joskus käytiin.
Mutta ei se muuta minulle merkinnyt.
No, sitten yhtenä iltana mietin, -
että kun oli kova kuolemanpelko enkä halunnut kuolla nuorena.
Jos huomenna lähden pyörällä, jäänkö taas auton alle?
Putoanko taas jostakin korkealta.
Olen pudonnut, kadonnut, ollut eksyksissä vaikka mitä.
Rukoilin, että Jumala anna minun elää vanhaksi.
Mietin, että kuinka vanhaksi ihmisen pitää elää?
Olisiko 70 v. oikea ikä ihmiselle?
Voisinko elää 70-vuotiaaksi? Ei kyllä panen siihen 5 v. lisää.
Sanoin, että Jumala anna elää 75-vuotiaaksi. Älä anna kuolla, -
kun olen holtiton ja kova touhaamaan. Saatan kuolla liian varhain. Anna elää.
Piste ja tätä rukousta on tarvittu koko elämän ajan.
Tämä oli tärkeä rukous. - Sinulla oli vaaratilanteita senkin jälkeen.
Oli, jäin rekan alle. Lähdin isän asialle yhtenä päivänä.
Hän sanoi, että haeppa osuuskau- pasta jotain rakennusjuttua joku aine.
Otin fillarin pihasta ja lähdin valtavalla innolla.
En huomannut, kun kylillä ajoin oikeaa puolta ja käänsin kaupan pihaan -
niin seuraavaksi löysin itseni metsästä.
Lensin 20 metriä metsään ja nousin sieltä metsästä.
Ensimmäinen ajatus oli, kuinka mun polkupyörän on käynyt.
En ajatellut itseäni ollenkaan vain sitä pyörää.
Löysin pyörän mutta ei se ollut pyörän näköinen.
Murskaantunut ihan pieneksi.
Rekka oli pysähdyksissä palan matkan päässä, sieltä juoksee mies.
Rekkakuski juoksee ja näki minut elävänä ojasta nousseena.
Eikö sinun käynyt kuinkaan? Sanoin ettei mutta katso miten pyörän kävi.
Siihen aikaan sai peljätä, jos pyörä rikkoontui, se oli selkäsauna.
Menin isän asialle, lähdin kotiin, raahasin pyörää 2 km kotiin.
Pelkäsin selkäsaunaa koko matkan.
Pääsin kotiin ja kerroin isälle jääneeni puutavara-auton alle.
Eihän siinä selkäsaunaa tullut. Olivat onnellisia, että poika selvisi hengissä.
Jälleen Jumala osoitti rakkaudellaan. Pienen pojan rukous piti.
Siinä kyllä enkelin kantoivat sinua. - Oli ja se oli vain yksi kohta.
Niitä oli niin monta erilaista tapahtumaa, -
jotka aiheuttivat elämääni uusia ulottuvuuksia.
Kerroit jo isästäsi ja ymmärsin, että hän meni vararikkoon.
Siinä kävi niin, hän ei kestänyt enää sitä elämän kovuutta.
Hän rakensi, kun olin 3. luokalla niin tupa kärähti maan tasalle.
Isä oli maakunnassa, äiti päivätöissä, lapset koulussa.
Keskellä päivää lähti tupa alta, illalla ei ollut enää kotia.
Olit 13 v. kun tapahtui sellainen, -
jota et todellakaan olisi halunnut nähdä.
Ehkä itse asiassa olin muistaakseni 14 v.
Oli lauantai ja isä oli rakentanut uuden saunan.
Verstaasta teki uuden kodin.
Pieni asunto tai talo siitä tuli.
Autoin isää saunan teossa, olin siinä valuhommissa.
Oli avajaiset ja sen kunniaksi lämmitti saunan.
Oli lauantai-ilta ja vanhimmat veljet menivät tansseihin, olivat sen ikäisiä.
Muut pojankollit mentiin tanssi- lavan ympärille katselemaan -
jos löytäisi yhden tupakan tai jotain.
Tullaan tansseista yöllä klo 1, kun kaikki oli ohitse.
Velipoika ja naapurinpoika oli siinä ja tulin vähän heidän jäljessä.
Isä löytyikin sieltä polun varrelta metsästä narun päästä.
Teki sen sellaiseen paikkaan, että varmasti löytyy, matalalle.
Sitten otettiin puusta pois annettiin tekohengitystä.
Markku velipoika, naapurin poika, ja minä.
Yritettiin läpytellä, että eikö lähde henkiin mutta -
narun jälki oli niin syvä kaulassa ja odoteltiin vain ambulanssia.
Se oli kova aika.
Se oli kova aika nuorelle kaverille. Sinulla ja sisaruksillasi oli ollut -
niin paljon haavoja alkoholin kirouksesta.
Näistä asioista voisimme kertoa hyvinkin paljon -
mutta lyhyesti se, mitä keskusteluissa todettiin, -
että alkoholi tuli sinullekin hyvin syväksi ongelmaksi.
Sen seurauksena menit AA-kerhoon ja löysit ratkaisun.
Mutta mennessäsi Tallinnaan alkoi se uudestaan.
Käydään läpi miten Tallinnassa vuoden ryypiskelyn jälkeen -
menit eteenpäin? - Menin töihin ja sieltä ammattikouluun.
Sen aikana olin ahkera mutta alkoholisoiduin siinä.
Alkoholi tuli kuvioon. Lähdin mukaan liike-elämään.
Tein samat virheet kuin isä-vainaja.
Aloin elää liian hienoa elämää. Oli muka mahtavaa kun on viinaa -
on ihmisiä ympärillä, nauretaan ja on hauskaa vähän aikaa.
Mutta se tuhosi elämää. Minulla oli perhe ja 2 lasta siinä vaiheessa.
Muutettiin Jurvasta Kauhavalle v. -80.
Siellä alkoholisoiduin v. 81 asti niin, että päätin mennä lääkäriin -
selvittämään mikä on tämä alkoholismi?
Eikö tästä ollenkaan pääse eroon?
Lääkäri sanoi: "Kuule että jos siihen olisi ratkaisu, -
se olisi aikoja sitten hoidettu, ei ole lääkkeitä."
Hän antoi 3 vaihtoehtoa. Kiitos lääkärille niistä vaihtoehdoista.
Hän sanoi, että voi lähettää Keuruulle alkoholiparantolaan -
tai Seinäjoelle Törnävälle katkolle. Sitten on vielä 3. vaihtoehto.
Se, että menet AA-kerhoon, nimettömät alkoholistit.
Oli torstai ja hän katsoo kalenterista, että AA-kerho onkin tänään.
Valitsin sen kolmannen, hyvän vaihtoehdon mielestäni ja tein oikein.
Samana iltana menin AA-kerhoon ja olin silloin ihan nuori kaveri -
25 - 24 v. ja siitä lähti raittius käyntiin.
Näin ne vanhemmat miehet siellä ja kun he kertoivat elämäntarinansa -
se oli kaikki tuttua. Olin kotona nähnyt kaiken ja löysin sen omasta elämästä.
Halusin nuorempana irti viinaorjuu- desta. En halunnut kuolla viinaan.
Näin paljon ihmisiä kuolevan viinaan.
Jossain vaiheessa, oliko se Tallinnassa sinulle tuli sellainen uni,
joka muutti muutti elämääsi, vaikka se ei ollut vielä lopullinen ratkaisu.
Jeesus ilmestyi sinulle. - Joo, niin oli.
Jeesus ilmestyi heti Tallinnan matkan jälkeen.
Olin ollut 1/2 v. raittiina. Tein Tallinnan matkan mutta retkahdin.
Meni vuosi, ryypiskelin kunnes Jeesus ilmestyi minulle.
Tämä on toinen kerta, kun Jeesus ilmestyi minulle.
Ensimmäinen oli, kun olin lapsi. Kun isä oli nukkunut pois.
Se oli toinen rukous elämässäni, missä isä on nyt?
Tiedän, että haudassa mutta missä on henki?
Seuraavana yönä unessa Jeesus ilmestyi minulle -
ja seisoo vierellä.
Isä istui pöydän toisella puolella tapansa mukaan humalassa -
alkoholipullo oli siellä -
ja Jeesus ojensi kättä hänen puoleensa tällä tavalla.
Aika kauan ojennettuna ja katsoi isävainajaa silmiin.
Hän antoi ymmärtää, että tartu tähän kiinni.
Hän katsoi käteen ja ei tarttunut, pyöritti päätä.
Jeesus pyöritti päätä ja poistui.
Kerroin vanhemmille mutta ei kukaan osannut minua auttaa.
Se oli sinulle kauhea havainto. - Se oli mutta sain rauhan.
En enää miettinyt vaikka en tiennyt mitä se tarkoitti.
En ymmärtänyt lapsena helvetistä ja taivaasta mitään.
Mutta kun minut itseni vietiin Tuone- laan vuoden jälkeen, kun uudestaan -
alkoholin käyttö tuli kuvioon ja siinä meni vuosi.
Tapahtui jotakin, mikä pysäytti elämäni lopullisesti.
Minut vietiin unessa Tuonelaan. Sen portit avattiin.
Tuonelan porteista kun menin sisään ensimmäinen kosketus oli pelko.
Minulle annettiin lupa, "mene" ja menen ja etsin.
Etsin ja menin. Se oli kuin aavekau- punki, kuin vanha lännen kaupunki.
Oli taloja ja pubeja, kaikkea oli mutta ei ollut ketään, ei missään ketään.
Lähdin etsimään unessa ihmisiä.
Mitä kauemmaksi menin, sitä voimakkaammaksi tuli pelko, -
ahdistus ja paniikki. Sitä ei voi kuvata, niin kova se on siellä.
Maan päällä ei ole niin kovaa ahdistusta. Ainut asia, joka on -
mielessä on se, miten pääsen täältä pois. Pakko päästä pois.
En voi olla täällä, en kuulu tänne.
Sitten kuului ääni. "Hannu, ellet tee parannusta, sinä tulet tänne -
etkä pääse pois."
Siinä tiesin, että se on Jumala. Jumalan ääni.
Mietin mistä olen tullut tänne, missä on portti? Käännyin, löysin portin -
juoksin porttia kohti ja luulin jo päässeeni sieltä pois.
Toinen jalka oli portin ulkopuolella ja toinen oli sisäpuolella.
Siihen minut pysäytettiin, ei eteen eikä taakse. Jälleen kuului sama ääni.
"Hannu, mene nyt mutta mene ja etsi tie."
Nämä sanat. Sitten päästettiin pois ja samassa minulle aukesi -
sisääntulotie Kauhavalle ja sieltä aivan suoraan kotiin.
Kotona ei ollut muita. Oli pitkät pöydät, oli juhlapöytä.
Heräsin yöllä n. klo 3 ja jälleen jouduin elämään pelossa.
Puoli vuotta päivästä päivään.
Juoksin seuraavana päivänä AA-kerhoon, kerroin tarinan.
Sanoin, etten koskaan koske viinaan. Se ei ole minun lääke ja aine.
En halunnut koskea siihen koskaan, alkoholinkäyttö loppui siihen.
Sitten tuli vielä se hetki, kun annoit elämäsi Jeesukselle.
Joo, kävin 3 v. ahkerasti, perustin AA-kerhoja, -
keräsin ryhmien jäseniä mukaan ja sain aikaiseksi hyviä tuloksia.
Mutta se ei riittänyt minulle. Se ei ollut vieläkään se ratkaisu.
Oli hyvä, että olin raittiina.
Liike-elämä pyöri hyvin, toimi hienosti muttei ollut rauhaa.
Rauha ei tullut vaikka oli ilman viinaa.
Nyt tehtiin virheitä ilman viinaa, ei voinut syyttää alkoholia.
En ollut avioliitossa niin hyvä ja puhdas pulmunen.
Mutta tein virheet ilman alkoholia ja se oli kauheaa kohdata ne asiat.
Katsoa peiliin, ahdistus kasvoi kunnes menin kerran AA-kerhoon -
eräs Osmo veli istui siellä. Hänellä oli Datsun-100 muistan aina.
Perässä luki "Jeesus rakastaa sinua." Mikä mies tämä on?
Hänellä oli lopussa puheenvuoro ja kertoi omaa elämäntarinaa -
kuinka oli tullut uskoon linnassa jne.
Kokouksen lopussa koputti olkapäälle ja sanoi: "Jos jäät tänne on asiaa."
Jäin kokouksen jälkeen ja hän sanoi: "Kuule sinulle sanottiin unessa, -
että mene nyt mutta mene ja etsi tie. Tiedätkö mitä se tarkoittaa?"
Sanoin, että tiedän sen olleen Juma- lan ääni. Hän sanoi: "Jeesus on tie, -
totuus ja elämä." Sehän kolahti, silloin minulle vasta selvisi -
koko elämä siihen asti.
Kun ajattelet nyt aikaisempaa elämää ja kun sitten löysit Jeesuksen -
miten täydellisesti se muutti elämäsi.
Sait Pyhän Hengen kasteen, tulit täyteen Jumalan tuntemista.
Jeesus nimi oli niin suuri.
Joo, kun Jeesus tuli elämääni niin ensimmäinen asia oli vain se, -
että haluan kaikkien muidenkin löytävän tämän ihmeellisen elämän.
Tämän tien ja sen parempaa -
tehtävää ja työtä ei voi olla ihmisen elämässä -
kuin tehdä sitä, mihin Jumala on ihmisen kutsunut.
Se vei sellaisella atmosfäärille etten voi kuvitellakaan parempaa elämää.
Samalla kun käytit paljon aikaa evankeliumin viemiseen -
ympäristössä, suvussa jne. niin liike- elämässäkään ei puuttunut mitään.
Sait menestyksen, jolla olet pystynyt rahoittamaan evankeliointityötäsi.
Kyllä, liike-elämästä tuli minun evankeliumin tuki.
Sen avulla perustin Kotkan Soihdun v. 2005 vaimoni kanssa.
Lapset ja vävyt ovat tulleet uskoon ja kokopäivätoimisesti mukana.
On ollut mahtavaa ja väsyä.
Pidän siitä, että kannattaa väsyä Herran tähden.
Se on parasta väsymystä. - Tiedän, että on aika paljon asioita -
mutta ennen kuin annan sinulle loppu 2-minuuttisen -
niin kerro ainakin pari asiaa, jota olet kohdannut evankelioimistyössäsi.
Joo, se kun rukoilin Jumalalta, että haluan voittaa yhden sielun Herralle.
Kun tulen kotiin, olin voittanut 10.
Tämä on sitä Herran matematiikkaa, jota Jumala toivoo kaikilta.
Lähde Herran matematiikkaan mukaan.
Se on aivan toista mitä tässä maailmassa.
Siellä on valtava tulevaisuus ja voi sanoa, -
että ihmisiä tulee uskoon jatkuvasti. 2 viikkoa sitten siunasin erään -
vajaa 90-vuotiaan papan Herran tielle ja hän nukkui pois viime perjantaina.
2 viikkoa sitten siunasin hänet. Nämä ovat parhaita hetkiä elämässä.
Sitä ei voi rahalla mitata.
Muistat, minkä väärän valinnan isäsi teki.
Näet kuinka tärkeää on valita Jeesus. - Aivan.
Se valinta, minkä toivon kaikkien tekevän -
on ainut valinta elämässä ja maail- massa mitä ei koskaan tarvitse katua.
Aivan. Mutta nyt annan mahdollisuuden kertoa katsojille -
mitä Pyhä Henki sanottavaksi nyt antaa. Ole hyvä.
Kiitoksia, voisin tiivistää sen tällaiseen.
Nämä kymmenet vuodet olen ollut uskossa ja palvellut Herraa.
Rukoillut, voittanut sieluja, päästä- nyt vangittuja ja sorrettuja vapaaksi.
Haluaisin oikeastaan tämän näyn kautta -
ja tästä näystä ei ole pitkä aika. Pyysin Herralta näkyä siitä, -
että anna näky, millainen on todellinen lopun aika -
millaisena Sinä näet seurakuntasi.
Ensin näin valtavasti uskovia mutta en osannut erottaa mitä se tarkoittaa.
Niin Herra vähensi niitä niin kauan, että oli 10.
10 uskovaa oli edessäni. Näistä kolmella oli Raamattu kädessä.
He hakkasivat itseään Raamatulla päähän.
Ihmettelin, mitä he meinaavat.
Sitten 3 poltti vaatteita, omia vanhoja vaatteita.
Tuntuu ettei se lopu, aina vaan polttaa ja aina vaan palaa.
Se haisi pahalle, myrkkyä ja yritti pitää näin mutta vaan poltti sitä.
Sitten oli 3 puettuina Jumalan sotavaatteisiin. Puvut oli päällä.
Niin kuin Efesolaiskirjeessä, vanhurs- kauden pukuja. Kaikki toimi hyvin.
Jumalan voima oli heidän ympärillään koko ajan, voima eli siinä.
Se oli mahtava katsella mutta huomaatko jotain puuttuu, eikö vaan?
Yksi puuttui. Oli 3 sitten 3 ja 3, se oli 9. Missä se yksi on?
Sillä ei ollut aikaa olla siinä.
Kun sitten tutkin tätä näkyä -
tulin siihen tulokseen, että kristikunnassa on liian paljon -
keskittymistä siihen, että lyödään Raamattua aina vaan lisää.
Se on loputonta lukemista ja tutkimista.
Mieluummin tekisi sitä, mitä on lukenut.
Sitten on näitä, jotka käsittelevät omia syntejään, ei pääse niistä koskaan yli.
Kolmas ryhmä oli se, joka vain nautti voimasta mutta eivät tehneet mitään.
Nautti, heidän oli hyvä olla. Herra sanoi: "Mutta näytän vielä jotain."
Hän vei minut ihmisten taakse.
Kahdella ryhmällä näistä ei ollut takana vaatteita ollenkaan.
Herra sanoi: "He pyrkivät vaan osoittamaan -
olevansa vanhurskaita mutta he ovat hyvin haavoittuneita."
Tämä yksi, joka ei ollut paikalla, oli etsimässä sieluja, -
tekemässä sitä, jota kaikkien tulee tehdä.
Tätä olen saanut tehdä kymmenet vuodet, rakkain tehtävä.
Aivan, aamen. Kiitos Hannu siitä, että todella avoimesti kerroit näitä asioita.
Ennen kaikkea valtava rohkaisu siitä, miten kohtasit Jeesuksen.
Mitä Herra on näyttänyt ja elää sitä todeksi vuosikymmenien aikana.
Hyvä esimerkki myös liikemiehille, jos haluaa, että liikeyritys toimii -
siihenkin ratkaisu on ottaa elämäänsä Herra Jeesus.
Kiitos Hannu ja olkoon Herra edelleen voimallinen työssäsi -
myös vaimosi ja lähiomaistesi kanssa.
Kiitos Martti ja kiitos TV7:lle ja toivon, että tämä tuottaa siunausta.
Olet juuri katsonut "Isännän Pöydässä" ohjelman.
Mikäli ohjelmasarja on koskettanut -
voit olla tukemassa tämän ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa ruudussa näkyvään numeroon -
tai voi lahjoittaa pankkitilille -
ruudussa näkyvällä tili- ja viitenumerolla.
Kiitos.
Tekstitys: Mauri Porkola