ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Enne, kui ütlen teile külalise nime, räägin natuke ta elust.
Sain ise konkreetselt kogeda, kuidas Jeesus võib muuta inimese elu.
Aga need teed võivad enne seda olla vägagi kõverad.
Tere tulemast, Hannu Haapaluoma! - Tänud!
Enne, kui said oma sisse kindluse, et Jeesus on su elu Issand,
oli su elus kõva madin ja su pea kohal oli tihti palju musti pilvi.
Siiski võib tagantjärgi öelda, et Jumala käsi oli su elu üle.
Aga nüüd lühidalt, kus ja millises peres sa sündisid?
Sündisin 58 aastat tagasi.
Sündisin praeguses Kurikkas ettevõtja-puusepa perre.
Meil oli peres 8 last.
Isa ja ema lõhkusid kõvasti tööd teha, et peret ära elatada.
Kui vaadata su elu esimest 13 aastat, siis su elus oli palju musti pilvi.
Su isa oli mööbliettevõtja ja ka osav ettevõtja,
aga alkohol oli see, mis rikkus te elu suures osas ära.
See, mida ma isast mäletan, on see, et ta oli väga usin ja tubli mees.
Aga ta kahjuks tegi valesid otsuseid -
ta valmistas mööblit ja müüs seda vahendajatele.
Hiljem aga otsustas ta ise mööblit müüma minna.
Ta ostis auto, valmistas ise mööbli, tõstis autole ja läks seda müüma.
Tihti oli ema ka kaasas.
Samal ajal hoidis meid lapsehoidja.
Kui isa üksi oma ärireisidel käis,
oli tal nõrkus nagu teistelgi ärimeestel,
et justkui tunned end vabana.
Lapsed ei tiirle sul ümber ja naist pole ka kõrval,
siis võiks ju natuke nii öelda "rihma lõdvaks lasta".
Ta läkski seda asja proovima ja see asi lõppes ta jaoks halvasti.
Ta sai oma mööbli müüdud.
Kord ma olin ise ka temaga kaasas.
Olin ühel reisil kaasas, kui käisin 3. klassis.
Selle reisi ajal nägin,
kuidas me kohale jõudes pudelid lahti korgiti.
Samas majas oli ka üks müügimees, kellega me mööblit müüsime.
Ta aina trimpas ja juhtis muide purjus peaga autot.
Mina istusin autos kolmandana.
Vahel oli auto katki ja mul oli kartus, kuidas reis lõppeda võib.
Isa tegi aastaid oma tööreise, tarbides samal ajal ka alkoholi.
Lisaks sellele tulid sekka valed suhted.
See hakkas me peret tugevasti hävitama.
Enne, kui sa kooli läksid, oli sul mitu ohtlikku olukorda,
kus sa oleksid võinud oma elu jätta.
Jah. Peale seda, kui ma usule tulin, ma teadsin, et Saatan ajas mind taga.
Ja seda täiega juba väikesest peale.
Juba 2 aastaselt püüdis ta mind tappa,
kui ma oma õuel auto alla jäin .
Meilt taheti osta mööblit.
Ma olin auto all ja auto pidi mu peast üle sõitma,
nii et juht ei teadnud midagi.
Ta arvas, et koer on auto all, mitte mina.
Mina hüüdsin seal.
Õnneks ei sõitnud ta mu peast üle, aga peanahk tuli küll osaliselt maha.
See oli mu elus esimene tõsine olukord,
kus oleksin võinud elu kaotada.
See oli esimene 2 aastasena.
Siis oli sul olukord,
kus rekka lennutas sind õhus paarkümmend meetrit.
Jah. Oli üks koht, kus ma jäin 2 korda auto alla.
Eri autode alla eri päevadel.
Samas kohas kukkus mu peale elektripost.
Tagantjärgi olen mõelnud, et miks just siin kohas?
Kõik 3 asja toimusid just ühes ja samas kohas.
Vastus tuleb hiljem.
Iga kord viidi mind haiglasse õmblustele.
Olin üsna tihti arstide juures õmblustel.
Mu pea on täis arme.
Aga see mu elu nii palju ei mõjutanud,
et ma poleks saanud normaalselt elada.
Pea toimib, füüsis toimib ja teen vahel ka metsatöid.
Või mida iganes.
Olen heas korras. Tänu Jumalale selle eest!
Jumal säästis mind.
Aga see mõjutas seda, et ma tundsin surmahirmu.
Alguses tuli surmahirm selle pärast, et meil kodus oli vägivald.
Kui isa tina pani, muutus ta täiesti agressiivseks.
Mujal ta kiitis ema, kui tore ja tubli mu ema on.
Ise kuulsin, kui olin väike poiss, kuidas ta rääkis ja kiitis ema.
Aga kui ta koju tuli, hakkas ta ema peksma.
Ta kisas ja sõimas ning võttis vahel ka püssi kätte.
Õnneks midagi hullu ei juhtunud.
Lastekari oli siis teises toas. Meil oli 2 tuba ja köök.
Hommikul ei saanud isegi kooli minna, kuna olime öö läbi olnud valvel -
kodus oli ju alkohoolik.
Isa ütles, et magagu me rahulikult ja polegi tarvis kooli minna,
nii et kooliskäimisest ei tulnud meil midagi välja.
Meie peres olid ka keretäied täitsa normaalsed nähtused.
Surmahirm põhjustas mul selle, et mingi ime läbi hakkasin palvetama.
Mind polnud keegi õpetanud. Meid ei õpetatud palvetama.
See vähene, mis koolis räägiti...
Seda ma mäletan, et Jeesus oli ristil.
Mäletan seda ajast, kui vahel harva kirikusse sattusime.
Aga samas ei tähendanud see mu jaoks midagi enamat.
Ühel õhtul mõtlesin, kui surmahirm oli nii tugev,
et ma ei taha noorena surra.
Mõtlesin, et kui lähen homme jalgrattaga sõitma,
siis kas ma jään jälle auto alla?
Kas ma kukun taas kuskilt kõrgest kohast alla?
Ma olen kukkunud ja lennanud jne. Aga see selleks.
Ma palusin: "Jumal, lase mul elada vanaks!"
Siis mõtlesin, et kui vanaks peaks inimene elama?
Mõtlesin siis, kas 70 aastat on inimese jaoks õige vanus?
Kas ma võiksin elada 70 aastaseks?
"Ah ei! Ma panen ikka 5 aastat otsa. Jumal, luba mul elada 75 aastaseks!
Ära lase mul surra!
Ma olen nii amoraalne ja suur rahmeldaja.
Ma võin varem surra, aga palun luba mul elada! Ja pikalt!"
Seda palvet on vaja läinud kogu elu jooksul.
See palve oli tähtis palve.
Ka peale seda oli sul neid ohtlikke olukordi?
Oli jah. Ma jäin rekka alla.
Isa palus mul minna poodi mingit ehitusasja ostma.
Olin õue alal ja läksin nii suure kiiruga,
kuni jõudsin sinna kaubahoovi.
Järgmisel hetkel leidsin end metsas olevat.
Ma lendasin 20 meetrit metsa
ja ajasin siis seal end püsti.
Esimene mõte oli, kuidas on lood mu jalgrattaga?
Ma enda peale üldse ei mõelnud. Mõtlesin vaid jalgratta peale.
Leidsin oma jalgratta üles, aga see polnud enam jalgratta moodi.
See oli surutud väga väikeseks.
Rekka peatus ka ja rekkajuht jooksis sealt minu poole.
Ta nägi mind elus olevana ja ojast üles tõusvana.
"Sul pole midagi häda!" ütles ta. - "Ei, aga vaata mu jalgratast!"
Ma teadsin, et kui mu ratas on katki, on oodata keretäit.
Läksin isa juurde,
vedades seda jalgratast 2 km kodu poole.
Kartsin kogu teekonnal keretäit.
Jõudsin koju ja rääkisin isale, et jäin puuveo rekka alla.
Aga keretäit sealt küll ei tulnud.
Vanemad olid õnnelikud, et poeg elus on.
Jälle Jumal, kes osutas oma armastust.
Väikese poisi palve aitas.
Seal olid küll inglid, kes sind kandsid.
Olid jah.
See on vaid üks juhus, aga tegelikult oli neid mitmeid.
Mitu juhtumit, mis mõjutasid mu elu igatpidi.
Sa rääkisid oma isast, kes otsustas oma elule lõpu teha.
No nii oli, et isa ei pidanud sellele karmile elule vastu.
Ma käisin 3.klassis, kui me kodu põles maatasa.
Isa oli kodust eemal, ema päevatöödel, lapsed koolis.
Keset päeva meie elamine hävis. Õhtul polnud enam, kuhu tulla.
Meil polnud enam kodu.
Sa olid 13 aastane, kui juhtus see, mida sa poleks tahtnud üldse näha.
Olin 13 või 14. Oli laupäev. Isa oli just ehitanud uue sauna.
Ja töökojast ehitanud uue kodu.
Sellise väikese kodu.
Me ehitasime sauna ja ma aitasin isa selle ehitusel.
Tegin mingit tööd ja siis oli sauna avamispidu.
Nagu ikka, pani isa selle auks sauna küdema.
Oli laupäeva õhtu ja meie poisid - vanemad vennad, läksime tansulkale.
Me olime juba selles eas.
Tiirlesime ümber lava ja otsisime, kas oleks võimalik natuke suitsu teha.
Kui kõik oli läbi ja me öösel kella 1 ajal tansulkalt koju läksime,
siis mu vend ja naabripoiss olid seal. Ma läksin vaikselt nende järel.
Leidsime isa tee äärest metsast. Ta oli kohas, kus teda oli kerge leida.
Ta võeti puu otsast maha ja hakati tegema kunstlikku hingamist.
Vend Markku, naabripoiss ja mina püüdsime teda kuidagi elustada,
aga nööri jälg kaelal oli väga sügav.
Ootasime siis kiirabi.
See oli karm aeg.
See oli karm aeg noorele poisile ja ta õdedele-vendadele,
kellel niigi oli olnud alkoholi pärast palju haavu.
Nendest asjadest võiksime väga palju rääkida,
aga räägi väga lühidalt sellest,
mis ka meie omavahelise vestluse ajal välja tuli.
Et napsutamine sai ka sulle probleemiks
ja väga suureks probleemiks.
Selle tulemusena läksid sa Anonüümsete Alkohoolikute klubisse
ja leidsid seal lahenduse.
Aga peale seda läksid Tallinnasse ja seal algas kõik uuesti.
Räägi selllest, kuidas sa peale Tallinnas terve aasta joomist
taas edasi liikusid.
Olin selles eas, kui läksin tööle ja sealt edasi ka ametikooli.
Ametikooli ajal olin üsna usin, aga alkohol rikkus paljud asjad ära.
Alkohol tuli minuga kaasa mu töö -ja äriellu.
Ma tegin samu vigu, mis mu isagi omal ajal tegi.
Hakkasin elama liiga head elu.
On ju äge, kui on viina ja inimesed on su ümber.
Naerame ja oleme rõõmsad. Selleks on vähe aega.
Aga see hävitas mu elu.
Sellal oli mul pere ja 2 last.
1980 a kolisime Jurvast Kauhavasse.
Seal olin juba sellises staadiumis,
et otsustasin minna arsti juurde selgitamaks, mis on alkoholism.
Kas sellest üldse lahti ei saa?
Arst ütles, et kui sellele oleks lahendus,
oleks see probleem juba ammu lahendatud.
Aga selle vastu polevat rohtu.
Ta andis mulle siiski 3 varianti
ja ma olen nende eest arstile veel tänapäevalgi tänulik.
Üks variant oli saata mind Keuruusse alkoholismi ravilasse.
Teine variant oli saata mind Seinäjoele ravile.
Oli ka kolmas variant - see oli see, et lähen AA klubisse.
See on Anonüümsete Alkohoolikute klubi.
Oli neljapäevane päev.
Vaatasin kalendrit, et oo, täna ongi see klubi!
Ma valisin kolmanda variandi.
See oli mu meelest hea variant ja ma tegin õigesti.
Samal õhtul läksime AA klubisse.
Olin siis alles noor mees - 24-25 aastane.
Siit läkski mu kainenemine lahti.
Nägin seal vanemaid mehi, kes rääkisid omi lugusid.
See kõik oli mulle tuttav.
Kodus olin kõike seda sama näinud.
Seda sama leidsin ka omast elust.
Tahtsin juba noorena viinaorjusest täielikult lahti saada.
Ma ei tahtnud viina kätte surra,
sest nägin, kuidas paljud viina kätte surid.
Kord, kui sa olid Tallinnas,
oli sul üks unenägu, mis muutis teatud viisil su elu.
See polnud küll lõplik otsus, aga Jeesus ilmus sulle.
Jah. Nii oli.
Jeesus ilmus mulle kohe peale Tallinna reisi.
Pool aastat, kui olin olnud kaine, käisin Tallinnas reisil.
Arvasin, et kõik on nüüd hästi, aga ei - läks aasta.
Ma trimpasin, kuni Jeesus ilmus mulle.
See oli teine kord, kui Jeesus mulle ilmus.
Esimene oli siis, kui olin laps.
Kui mu isa oli surnud, siis palvetasin oma palvetes,
et teada saada, kus mu isa on?
Ma teadsin, et ta on hauas, aga kus ta vaim on?
Järgmisel ööl ilmus Jeesus mulle unes
ja seisis mu kõrval.
Seal unes istus ka mu isa laua ühes ääres, olles purjus.
Ta ees oli alkoholi pudel.
Jeesus sirutas oma kätt ta poole ja hoidis seda üsna kaua sirutatuna.
Ta vaatas isale silma ja andis mõista: "Võta siit kinni!"
Isa vaatas seda kätt, kuid ei võtnud sellest kinni
ja pööras pea hoopis ära.
Siis pööras ka Jeesus pead ja lahkus.
Rääkisin seda lugu oma vanematele, aga keegi ei osanud mind aidata.
See oli su jaoks kohutav avastus. - Oli jah.
Kuid samas sain rahu.
Ma ei mõelnud sellel enam kunagi,
kuigi ma ei teadnud, mida see tähendas.
Lapsena ei teadnud ma taevast ja põrgust mitte midagi.
Peale aastat, kui olin taas jooma hakanud,
juhtus midagi, mis mu elu lõplikult muutis.
Mind viidi unenäos Toonelasse.
Nägin, kuidas Toonela väravad avati
ja kui ma neist väravatest sisse läksin, oli mu esimene kogemus hirm.
Mulle anti luba: "Mine!" Ma läksin ja otsisin.
See oli nagu unistuste linn. Vana lääne linn.
Seal olid majad, pubid. Kõik oli seal olemas,
aga seal polnud mitte kedagi. Mitte kuskil polnud mitte kedagi.
Läksin selles unenäos inimesi otsima.
Mida kaugemale läksin,
seda suuremaks kasvasid kartus, meeleheide ja paanika.
Seda ei saa isegi kirjeldada see on nii tugev seal.
Maa pealgi pole surve nii tugev.
Ainus mõte, mis peas vasardas, oli see, kuidas sealt minema saada?
Sealt pidi saama ära!
Tundsin, et ei saa olla seal. Et ma ei kuulu sinna.
Siis kostus hääl:
"Hannu, kui sa meelt ei paranda, tuled siia!
Ja siit sa enam ära ei pääse!"
Teadsin siis, et see on Jumal. See oli Jumala hääl.
Siis hakkasin mõtlema, kuidas ma sinna sattusin?
Kus on värav?
Ma pöörasin ringi ja nägin väravat ning jooksin selle poole.
Arvasin, et olen sealt juba pääsenud -
mul oli üks jalg juba väravast väljas ja teine jalg veel seespool,
kui mind korraga peatati ja ma ei saanud edasi ega tagasi.
Jälle kostus sama hääl:
"Hannu, mine nüüd! Kuid minnes mine otsi teed."
Sellised sõnad.
Siis mind lasti minema.
Siis avanes mulle sissesõidutee Kauhavasse.
Kõige otsemat teed koju.
Kodus polnud mitte kedagi. Oli pikk laud, mis oli pidulaud.
Ma ärkasin öösel kella 3 ajal ja hakkasin jälle elama kartuses.
Ma elasin pool aastat päevast päeva kartuses.
Jooksin järgmisel päeval tagasi AA klubisse
ja rääkisin neile selle loo.
Ütlesin, et ei puutu enam mitte kunagi viina.
See pole mu ravim ega aine.
Edaspidi ma ei võtnudki enam
ja mu alkohooliku elu lõppes seal samas.
Siis tuli see hetk, kui sa andsid oma elu Jeesusele.
Jah. Käisin 3 aastat usinalt AA klubis ja kogusin sinna ka liikmeid juurde.
Ma sain häid tulemusi, aga sellest ei piisanud.
See polnud veel see otsus. Oli hea, et ma olin kaine.
Hakkasin tegutsema ärielus ja kõik läks hästi.
Aga mul polnud rahu. See rahu ei tulnud ka ilma viinata.
Kui tegime nüüd vigu ilma viinata, ei saanud enam ka alkot süüdistada.
Ma polnud eriti tubli ka abikaasana.
Ma polnud üldse nii puhas poiss ning tegin ka vigu ilma alkoholita.
See oli kohutav puutuda kokku nende asjadega.
"Vaata peeglisse!"
Mu meeleheide kasvas.
Kui läksin AA klubisse, istus seal üks Osmo nimeline vend.
Tal oli auto Datsun 100 - mäletan seda väga hästi
ja selle tagaluugil oli kirjas: "Jeesus armastab sind!"
Mõtlesin, mis mees ta selline on?
Ta oli just oma kõnet lõpetamas, kus ta rääkis oma elust
ja sellest, et oli vanglas usklikuks saanud.
Koosoleku lõpus koputas ta mu õlale ja ütles:
"Hannu, kui saad, jää siia! Mul on sulle asja."
Jäingi peale koosolekut sinna.
Ta ütles: "Kuule, sulle öeldi unes, et mine ja otsi teed.
Tead sa ka, mida see tähendab?"
Ütlesin, et teadsin selle vaid Jumala hääle olevat.
Ta vastas: "Jeesus on tee, tõde ja elu."
Siis mul jõudis kogu asi kohale!
Siis sai mulle kõik kogu eluks selgeks.
Kui mõtled praegu varasema elu peale ja sellele, kui leidsid Jeesuse,
siis kuidas see muutis su elu, kui said Püha Vaimuga ristitud?
Sa olid täis Jumala tundmist ja nimi Jeesus tähendas väga palju.
Kui Jeesus tuli mu ellu, siis esimene asi oligi see,
et ma tahtsin, et kõik teisedki leiaksid Temas imelise elu.
Sellest paremat tööd ja ülesannet ei saa inimesel olla,
kui teha seda, mida Jumal on inimest tegema kutsunud.
See viis mind sellesse atmosfääri,
et ei osanud ettegi kujutada paremat elu.
Samal ajal, kui kasutasid palju aega evangeeliumi levitamisele
oma ümbruskonnas, suguvõsas jne, polnud su ärielus millestki puudust.
Olid piisavalt edukas, et rahastada oma evangeelset tegevust.
Ärielust sai mu evangeeliumi töö tugi.
Selle abil lõin ka 2005 aastal Kotkas ühe ühingu.
Lõin selle koos oma naisega.
Seejärel said aga me lapsed, lapselapsed ja väimehed usklikeks,
olles kõik kaasatud sellesse tegevusse.
See on olnud võimas.
Mul on meeldinud see, mistõttu tasub väsida Jumala pärast.
See on parim väsimus.
Sul on küll üsna palju neid asju, aga ma annan sulle umbes 2 minutit,
et rääkida 1 või 2 asjast, millega oled evangeeliumi töös kokku puutunud.
Kui olin enne palunud: "Jumal, tahan võita ühegi hinge Sulle!",
siis koju jõudes olin ma neid võitnud kokku 10.
See on Jumala matemaatika, mida Jumal soovib kõigi käest.
Käigem Jumala matemaatika järgi.
See on midagi muud, kui siin maailmas.
Sellel on võimas tulevik.
Võib öelda, et inimesi saab jätkuvalt usklikuks.
2 nädalat tagasi õnnistasin üht 90-aastast vanapapit,
kes eelmisel reedel suikus igavesse unne.
2 nädalat tagasi käisin teda õnnistamas.
Need on need parimad hetked, mida elus kogeda.
Seda ei saa rahas mõõta.
Kui mäletad seda, mis vale valiku su isa tegi,
siis näed, kui tähtis on, kui me valime Jeesuse.
Täitsa õige.
See valik, mida ma soovin, et kõik teeksid,
on ainuke valik elus ja maailmas, mida kunagi ei pea kahetsema.
Aga nüüd ma annan sulle võimaluse öelda vaatajatele seda,
mida Jumala Vaim sulle just praegu südamele annab. Palun.
Võiksin rõhutada seda, et olen kümneid aastaid usklik olnud
ja Jumalat teeninud.
Olen palvetanud inimeste eest, võitnud hingi, vabastanud vange,
päästnud rõhutuid vabaks.
Tahaksin rääkida ühest nägemusest.
Ma palusin Jumalat: "Jumal, anna mulle nägemus selle kohta,
milline on tegelik lõpuaeg?
Millisena Sina Jumal, näed kogudust?"
Esimese asjana nägin suurt hulka usklikke,
aga ma ei osanud sellest aru saada, et mida see tähendab?
Siis Jumal vähendas seda hulka.
Seda nii palju, kuni järgi jäi 10 inimest.
10 usklikku oli siin mu ees.
Nendest kolmel olid Piiblid käes.
Nad tagusid Piiblitega oma päid.
Ma imestasin, et mida nad sellega mõtlevad?
Teised kolm põletasid riideid. Omi vanu riideid.
Tundus, et nad põletavad neid lõputult Kogu aeg põletavad.
See haises pahasti...tuli ja mürk, aga nad ikka põletasid.
Järgmised kolm olid aga riietatud Jumala sõjarüüsse.
Nagu Piiblis Efesose kirjas on öeldud.
Oli õigsuse rüü.
Kõik toimis hästi ja Jumala vägi oli kogu aeg nende ümber.
See vägi elas seal.
Seda oli vägev vaadata.
Aga kui sa märkad, siis midagi on juskui puudu, kas pole?
Üks inimene oli puudu.
Oli 3, 3 ja 3. Kokku 9. Aga kus see 1 oli?
Sellel polnud aega seal olla.
Kui ma uurisin seda nägemust, jõudsin järeldusele,
et meie kristlaskonnas on palju sellist, et keskendutakse liiga palju sellele,
et Piiblist otsitakse aina lisa ja lisa.
Selle lugemine ja uurimine on lõputud.
Kui aga lugeda pisut vähem
ja teha rohkem seda, mida ollakse lugenud.
Ja siis on need, kes tegelevad oma patuga elu lõpuni.
Nad kuidagi ei saa neist üldse lahti.
Kolmas rühm aga oli see, kes nautis Jumala väge.
Nad ei teinud mitte midagi ja lihtsalt seisid seal.
Ainult nautisid seda ja neil oli hea olla.
Siis Jumal ütles: "Ma näitan sulle veel midagi."
Ta viis mind nende inimeste taha.
Neist kahel rühmal polnud tagapool üldsegi mingeid riideid.
Jumal ütles: "Nad vaid püüavad näidata end õigetena,
aga nad on väga haavatud."
See üks, keda kohal polnud, oli otsimas hingi.
Ta oli otsimas seda, mida me kõik tegema peame.
Ma ei osanud teha seda kõik need kümme aastat,
kuid nüüd on see mu kalleim ülesanne.
Aitäh Hannu selle eest,
et nii avameelselt ja tõeliselt neist asjadest rääkisid.
Ja ennekõike seda julgustust jagasid, mis lähtub sellest,
kuidas kohtusid Jeesusega, mida Jumal sulle näidanud on,
mida oled saanud reaalselt elada neil viimastel aastakümnetel.
See on hea näide ka ärimeestele, et kui nad tahavad, et äri läheks,
siis selles olukorras oleks õige otsus Jeesus vastu võtta.
Aitäh Hannu ja olgu Jumal edaspidigi väeline su töös
ja ka koos su naise ning lähedastega!
Aitäh Martti ja aitäh TV7-le. Ma loodan, et see toob esile õnnistusi.
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7)
Või anneta pangaülekandega.
TV7 andmed leiad koduleheküljelt www.tv7.ee Täname!
Tõlge: Raul Jürimaa