ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Mu seekordne külaline on Kari Teittinen.
Sa töötad haiglas südamekirurgina.
Jah.
Aga enne, kui läheme tänasesse päeva
ja kõige selle juurde, mis on südamekirurgia,
kus sa töötad ja oled töötanud,
räägime natuke su lapsepõlvest.
Kus oled sündinud ja koolis käinud?
Sündisin Ruokolahtis.
Õigemini Lappeenranta keskhaiglas.
Päris koolis käisin Kymenlaaksos, Kotkas.
Millises peres sa sündisid?
Ma sündisin perre pere esimese lapsena,
kus isa oli õpetaja.
Aastate jooksul sündis perre veel kolm last.
Kuidas sa üldiselt oma lapsepõlve mäletad?
Esimesed mälestuspildid pärinevad Kesk- Soomest, Pihlajavedelt.
Need on umbes 1964-1965 aastast.
Me elasime mitmes paikkonnas, kus isa töötas õpetajana.
Isa töö pärast kolisimegi tihti ühest kohast teise.
Mis tunde see sinus tekitas, kui sul oli palju erinevaid elukohti?
Et olite just ühte kohta sisse elanud, kui tuli jälle kolida.
Oma õdedega mägisime omavahel palju koos.
Hiljem sain tuttavaks ka teiste sõpradega.
Mingi rahutus küll oli, aga see leevendus hiljem.
Saan aru nii, et kui sa sündisid ja ka su esimestel eluaastatel,
su pere polnud usklik pere?
Ei olnud.
Sa puutusid üsna noorelt usuasjadega kokku.
Ja su vanemad puutusid samal ajal.
Mu isal ja emal oli oma murdeperiood.
Me elasime Kotkas.
Kotkas toimus üks vaimulik koosolekute sari,
mida pidas üks arst.
Isa ja ema juhtisid meid sellele teele, et järgida Jeesust.
See oli 1974 aasta sügisel.
Sa olid siis 14 aastane. - Jah.
Sinuealised koolikaaslased polnud veel kohtunud Jeesusega.
Ei olnud. Ja see sai koolis eriti selgeks.
Ma käisin Kotkas koolis
ja sealsed koolikaaslased arvasid, et olen mingil moel ära pööranud.
See on tänapäevalgi nii, kui inimene pole kohanud Jeesust.
Sa said Kotkas ka üliõpilaseks.
Ma sain üliõpilaseks natuke kavalal moel.
Ma käisin gümnaasiumis ja mul sai motivatsioon otsa.
Käisin vahepeal sõjaväes ja siis töötasin tööriista äris.
Nö. kogusin motivatsiooni.
Siis läksin tagasi gümnaasiumisse, kuigi olin sõpradele öelnud,
et gümnaasium pole minu jaoks.
Me räägime su õpingutest hiljem,
aga mis tingis selle, et sul polnud tahet õppida?
Oma osa mängis käimine ühe tüdrukuga,
kes oli pärit Rovaniemist.
Kuid mingil hetkel sai motivatsioon otsa.
See vist on paljude täiskasvanud poiste ja meeste probleem,
et ei viitsita istuda ja õppida, kuna see ei tundu nii praktiline.
See peaks olema rohkem praktilisem,
et hoida huvi selle vastu.
Sellest hoolimata lõpetasid gümnaasiumi
ja pääsesid edasi õppima arstiteadust Kuopio ülikoolis.
Lõppude lõpuks jah, kui gümnaasium lõpetatud sai.
Sain ka sisseastumiskatsed tehtud.
Punktide arv ponud väga hea, aga sisse ma sain.
Varem üritasin Tamperesse, aga sinna ei saanud sisse.
Siis ma abiellusin
ja mu äiapapa soovitas hakata võtma ettevalmistuskursusi.
Võtsin neid Kotkas, kus meid oli 5-6 inimest sel kursusel
ja me kõik saime sisse.
Kuidas ta oskas anda nii tarka nõu?
Ta oli ise näinud, et tasub õppida ja teha praktilisi harjutusi.
See oli hea soovitus.
Miks sa valisid arstiteaduse?
Üks tegur oli see, et ma olin lapsena väga palju haige.
Puudusin koolist palju jne.
Üks arst, kes oli meie külas, kus isa oli õpetaja ametis,
ütles mulle kord, kui olime tema vastuvõtul:
"Õpi ise arstiks!"
See mõte jäi mulle mingil moel sisse.
Kuidas see arstiks õppimine ka istus?
Osad ained olid head,
aga osadega ei saanud kuidagi hakkama.
Sa oled nüüd olnud südamekirurg.
Ilmselt spetsialiseerusid Kuopios.
Kuopios ma spetsialiseerusin kirurgiks aga Helsingis südamekirurgiks.
See oli 2000.aastal.
Sa tunned kõiki neid spetsialiseerumisi
ja ma eeldan, et selleks on vaja enamat, kui teoreetilisi teadmisi.
Jah. See on praktiline töö ja see tähendab seda,
et osa asju tehakse keskhaiglates ja osa ülikooli haiglas.
See tähendab ka seda, et kogu pere peab kolima ühest kohast teise.
See on siiski praktiline töö,
kuhu kuuluvad ka teoreetilised teadmised.
Kuidas sa kirjeldaksid südamekirurgi igapäevast tööd?
See on käsitöö. Seda tehakse käsitsi.
Kuigi nüüdisaegne tehnika
toob uusi võimalusi robotite ja aparaatide näol,
on siiski käed need, mis juhivad.
Kas on nii, et kui kooliaeg sulle lõbu ei pakkunud,
siis sa pidid leidma midagi, kus saaksid oma käsi kasutada?
Kindlasti.
Mulle on lapsepõlvest meelde jäänud, et kui mu isa oli kooliõpetaja,
siis kooli tööõpetuse ruumis tegin ma alati midagi.
Näiteks voolisin puust asju.
Mu isa tegi ka palju asju oma kätega, nii, et ma tahtsin ka seda teha.
Noore poisina parandasin mopeede ja autosid. Ehitasin mikroauto.
Tegin rohkem ja jutustamine oli teisejärguline.
Rääkisin siis, kui just vaja oli.
See oli mul omamoodi tugevus kõike käsitsi teha.
Nüüd olen hakanud ka rääkimist õppima.
Kuna sa teed neid asju iga päev ja patsiendid vahelduvad,
siis kust saad uut indu uuteks operatsioonideks?
Iga patsient on omamoodi väljakutse
ja samas näeb peale igat tööd kohe ka selle tulemust.
Tähtis on inimest aidata.
Sa saad väikeses mõõdus teha seda, mis patsienti aitab.
See on kui miniloomine.
Sellel on side sellega, kuidas Looja on meid loonud.
Me võime teatud asju, mis on haiguse tõttu kahjustunud,
oma võimaluste piires parandada.
Sa vihjasid natuke sellele, mida Looja on loonud.
Peatuksin sel kohal natuke.
Sa tegeled Looja loodud inimesega. - Jah.
Mida sa kirurgina arvad, milline looming inimene on?
Inimene on uhke kunstiteos.
Mu südames on mõte, et see pole mitte juhus.
Et inimene pole kes teab, kust tulnud.
Inimene ja iga ta joon on nii imeliselt loodud,
et see pole juhus mu jaoks. Mul oleks juhust raske uskuda.
Ma usun seda täiesti.
Kui sa uurid inimese südame piirkonda,
siis sa näed seal paljusid Jumala konstruktsioone.
Mitmesuguseid asju, mida ei oska kirjeldada.
Kuidas sa kohtad Loojat, kui näed inimese südant?
Süda, mille kallal ma oma igapäevatööd teen -
kui see tuksub omas rütmis, on seda tore vaadata.
See räägib ka sellest, et Looja on sellegi loonud.
Muidugi on palju asju,
mille pärast paljud asjad on läinud lörri.
Haigus või mingid muud elukommetest tulenevad asjad.
Kõik pole sugugi head, kõike pole tore vaadata.
Piiblis öeldakse, et südamest lähtub elu.
Väga palju räägitakse südamest.
Mida sa arvad, kas süda on lihtsalt elund
või on sellel ka laiem mõiste?
Nii ja naa.
Südamest lähtub elu sel moel, et kui süda jaksab pumbata
ja kui veri ringleb, siis on ka elu võimalik.
Aga kui mõelda peast ja südamest lähtuvaid mõtteid,
siis see on kõik laiem tervik -
osa me olemusest ja sellest, mida me ei oska mõista.
Kui mõelda vere peale, siis veri on see, kus on vägi ja elu.
Seda on näha, kui veri elundites kenasti ringleb.
See sünnitab elu.
Kui veri ei ringle, siis elundid surevad.
Teil on mure ka selle pärast, kui inimesed ei liigu piisavalt.
See on üks teguritest. Muidugi on ka teisi tegureid.
Kindlasti on üheks neist ka geneetika.
Geneetiline tegur on üks tähtsamaid. Ka elukombed mõjutavad väga palju.
Sa pole praktiseerinud ainuüksi Soomes,
aga oled ka üsna palju kordi olnud tööl Iisraelis. - Jah.
Mis pani sind huvituma Iisraelist?
See lugu ulatub tagasi 1992 aastasse,
kui tegutsesin Lappeenrannas arsti abilisena.
Ma lugesin üht raamatut.
Mu naine võitis loosimisel 3 raamatut.
Üks neist kirjeldas Jeruusalemma muret ja võidurõõmu.
Seda raamatut lugedes elasin niivõrd kaasa juutide eluolule,
et hakkasin mõistma,
mida nn kristlased on teinud juudi rahvale.
Ja et seda liitu, mis alguses pidi olema,
millest Jeesuski enne surma rääkis, et me oleksime üks.
See murdus õige varsti ja juute hakati halvasti kohtlema.
Neile tehti mitut moodi halba.
See kõik tekitas mu sees tahte,
et ma võiksin näiteks oma tööga teenida juudi rahvast.
Ja ma tahtsin seda teha.
Muidugi puudutas kogu see asi ka me peret.
Üks märkimisväärne asi juudi kultuuris
on reedene sabatiõhtu söömaaeg.
See oli väga suur asi meie pere jaoks.
Meie enda ühised söömaajad olid teatud põhjustel soiku jäänud,
nii et nende taastamine oli ühtaegu kui tervendav kogemus.
See, et vähemalt kord nädalas tuldi kokku ja söödi üheskoos
ning õnnistati Iisraeli.
Piibel ju ütleb, et hingamispäev on loodud inimeste jaoks.
See on just nii perede, kui ka üksikisikute jaoks.
See on aeg, kus eraldatakse endid muust argipäevast.
Sa oled Iisraelis palju käinud ja seal ka pikka aega elanud.
Sa oled näinud, mis juhtub Iisraelis reede õhtul kell 18.00.
Bussiliiklus lakkab, restoranid pannakse kinni.
Kuigi seal on ka sekulaarseid inimesi, siis hingamispäeva peetakse ikkagi.
No seda asja avastan ma ikka ja jälle, kuidas kogu elu siis seisma jääb.
Rongiliiklus, bussiliiklus ja kõik muu.
Et kui muidu on üldine töörütm kiire, siis korraga see peatub.
Inimesed, kes juhivad rongi, nemadki pääsevad puhkama.
Mis sa sellest arvad, et Soomes on poed lahti 24/7.
Üsna paljud on lahti ka pühapäeviti. Meil pole mingit eraldatud päeva.
See teeks kindlasti head, kui kõik see seiskuks väheseks ajaks.
Kõigil oleks võimalus hinge tõmmata ja olla oma pere keskel.
Aga samas peaksid siiski toimima need instantsid,
mis kogu aeg toimivad.
Näiteks tervishoiuasutused.
Aga selline rütm oleks hea küll.
Kuidas on töötada Iisraeli haiglas? Sa oled mitmes haiglas olnud.
See on suures osas sama moodi, nagu Soomeski.
On küll kultuurilisi erinevusi.
Seda võib hästi kirjeldada see,
et operatsiooni ajal ja peale oppi omaksed ootavad väljaspool opisaali,
saamaks teada, kuidas opp on läinud.
Soomes on see harv nähtus,
et omaksed ootavad väljaspool opisaali.
Siin helistatakse omastele ja räägitakse, kuidas on läinud.
Seal on rutiin, et peale oppi omaksed ootavad.
Ühest suguharust ootas patsienti väljaspool opisaali
20-30 inimest või kogu küla.
Nad ootasid uudist, et kuidas opp oli läinud.
Tundeid avaldatakse väga tugevalt.
Ka negatiivsed tunded tuuakse kõva häälega esile.
See on hea asi, et omaksed osalevad väga aktiivselt patsiendi ravis.
Seal on see ühtekuuluvus rohkem konkreetsem.
On. Ja ma arvan, et juudi kultuuris on ühtekuuluvus väga tugev.
Kui elatakse selles reaalsuses,
et kogu aeg on sul teadmine, et elu võib mingil hetkel katkeda.
Kas siis haiguse või mõne muu põhjuse tõttu.
Kui näiteks poisid või tüdrukud on sõjaväes,
siis nad maksavad hinda rahva julgeoleku eest.
Sa oled oma töö tõttu kohanud erisuguseid inimesi.
Kuidas on neis väljendunud see kriitiline olukord,
kui näiteks Hamas ründab jne.
Kas seda on näha mingilgi moel?
Kui ma oma juudi kollegidega tutvusin,
sain teada, et nad tahavad elada rahus.
See on neile enesestmõistetav.
Aga ümbritsevates riikides on halbu inimesi,
kes tahavad juutidele halba.
Nad elavad koos selle teadmisega ja praktiline elu on selline,
et kui rünnak tuleb, siis nad peavad otsima kaitset.
See on nii.
Aga teisalt ma näen haiglas ka seda,
et sõltumata sellest, kas oled juut, araablane või moslem,
seal tehakse koos tööd.
Seal pole aega omavahel ragistada.
Soomes räägitakse sellest üsna vähe, aga teatakse, et Iisrael tahab aidata.
Aidata kõiki ühtemoodi - olgu nad siis, mis rassist tahes.
See väljendub väga selgelt, et patsiendid on kõik samaväärsed.
Nende eest kantakse hästi hoolt. Nad kõik saavad head ravi.
Gaza sõja ajal
tuli Iisraeli haiglatesse palju patsiente.
Jah. Lapsed, täiskasvanud. Samuti toodi Süüriast patsiente.
Nad said kõik head ravi.
Mis sa arvad, miks nad nii teevad?
Mu meelest on põhjus see, et nad austavad oma elu väga palju.
See on näha ka sellest, kui on vigastatud inimesi -
neid koheldakse eriti hästi.
Neile korraldatakse ravi ja hea elu. Elu austus ja väärtustamine on suur.
Kui mõelda sellele, et see kõik maksab
ja kes selle eest maksab,
siis nende peamiseks eesmärgiks ongi inimesi aidata.
Jah.
Kui seal on erinevaid kolleege, arste, kirurge, siis mis keeles te suhtlete?
Kolleegidega räägin ma inglise keelt.
Oli kolleege, kes oskasid ka vene keelt.
Ma pidin lisaks kõrvale õppima ka heebrea keelt.
Sa olid Haifas - lääneranniku lähedal.
Oled kindlasti sattunud vestlustesse ka kahe võimaliku riigi mudeli üle.
Kui reaalne see võiks olla?
Ma näen seda nii, et see pole üldsegi reaalne.
Ma mõtlen sellele Soome ajalugu meenutades,
kui Stalin proovis Oulu peale minnes Soomet kaheks tükiks lõigata,
aga õnneks see ei õnnestunud.
Iisraelis on nüüd strateegiliselt sama asi,
et kui Läänekallas antaks araablastele,
siis praktikas tähendab see seda, et see läheks terroristidele
ja nad valitseksid seda ala.
Sel on tagamõte, mis pole sugugi rahuarmastav.
Nende põhikirjas on kirjas, et nad tahavad hävitada Iisraeli.
See viib katastroofini.
Sa oled vestelnud araablasega teemal,
kas araabiamaa saab olla demokraatlik?
Jah. Araabia kristlane,
kelle restoranile tehti 2000. aastal pommirünnak,
ütles ise, et demokraatlikku araabia riiki ei õnnestu luua.
Millest see võiks tuleneda? Mis sa arvad?
Põhjuseks on see, et islamisti mõttemaailm on nagu on.
Kuigi suurem osa moslemeid on rahu armastavad,
on nende seas siiski ka väga palju ekstremiste.
Neid on teatud hulk ja nemad valitsevad.
Nad põhjustavad oma tegevusega palju häda ja see väljendub nii,
nagu see on nüüd viimastel aegadel korduvalt väljendunud.
See on vihareligioon, mille käigus tahetakse vaid tappa.
See on huvitav vestlusteema sellest, et 90% neist on rahu armastajad,
aga 10% 30 miljonist ehk 3 miljonit, kes ümbritsevad Iisraeli,
teavad, et nende vastu ei saa korralikult võidelda.
Nende mõttelaad on nii teistsugune.
Soomes me mõtleme hoopis teisiti.
Näiteks, kui meie kahe vahel on hõõrumine ja ma ütlen sulle:
"Ma annan sulle tüki maad.",
siis sa mõtled: "Tore, nüüd saab rahus edasi elada!"
Aga see pole nii, sest see, kes saab maad,
peab maa kinkijat nõrgaks ja tahab saada lisa.
Ehk siis tahab võtta kogu maa.
Jah, võtta kõik.
Ja seda ei suudeta saada kontrolli alla.
Nagu me teame, on Iisrael aja kell.
See on Jumala omandrahvas
ja selles peitubki see konflikt või risk.
See positsioon säilib.
Jah.
Kari, aeg on nüüd nii kaugel, et ma palun sul öelda vaatajatele,
mida sa koged oma südames. Ole hea.
Mul on 2 kogemust, mida tahaks teiega jagada.
Nägin kord 2010 aasta kevadel Iisraelis tööreisil olles üht asja,
kui seal avaldas ka mõju Islandil pursanud tuhapilv.
Pidin jääma sinna kauemaks, kui 3 päeva.
Jäin sinna paariks nädalaks.
Siis oli seal langenud sõdurite mälestuspäev.
Käisin seal koos ühe perega mälestusteenistusel.
Mõistsin, kui ränga hinna nad pidid maksma selle eest,
et seal oleks turvaline elada ja olla.
Seda nii turistina, kui ka neil, kes seal elavad.
Nii juutidel kui araablastelgi.
Nad maksid ränga hinna.
2010 aastal kaotas 23 000 noort meest ja naist elu
nii sõdides, kui ka piiril patrullides.
Kirjad, mis nad olid koju kirjutanud, olid väga liigutavad.
Need olid kirjutatud nende õdedele.
Teine asi, millest tahan rääkida, on ühest messiaanlikust juudist,
kes oli kolinud USA-st Iisraeli.
Ta rääkis, et see oleks väga tähtis
rääkida juutidele nende Messiast, kes oli juut - Jeesusest.
Et me ainuüksi ei toetaks Iisraeli seeläbi, et soovime neile head,
ja palume rahu nende piiridele,
vaid tuletaksime meelde ja räägiksime sellest,
et Tema on see Messias, kes on tulemas.
Ja see on väga tähtis asi.
Tean, et ka mul endal on olnud raske
seda kolleegidele ja teistele edasi anda,
aga me ei tohi seda kuidagi maha vaikida,
kuna see on siiski asi, mis neid päästab.
Need olid need asjad, mida jagada tahtsin.
Aitäh, Kari, et tulid rääkima ja jagama oma tööst nii Soomes,
kui ka Iisraelis.
Ja ka sellest, et Iisrael on sulle kallis maa
ja sa tahad seda maad õnnistada oma ametioskustega.
Aitäh ja toredaid aastaid Soomes ja ka Iisraelis, kuhu sa ikka satud!
Aitäh!
Kui soovid toetada Eesti TV7 tööd, võid helistada 900 1777 (hind 7),
või teha annetuse pangaülekandega.
Meie andmed leiad kodulehelt www.tv7.ee Täname!
Tõlge: Raul Jürimaa