Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan.
Tälläkin kerralla, kun keskustelemme vieraani kanssa, -
havaitsemme, miten Jeesus muuttaa elämän, kun Hän tulee sydämeemme.
Tervetuloa Pekka Tommola. - Kiitoksia.
Ennen kuin mennään tähän lauseeseen, niin käydään läpi -
kuka Pekka Tommola on, missä synnyit ja minkälaiseen kotiin?
Pekka Tommola syntyi Valkealaan, pieneen Pukkila -nimiseen kylään, -
siellä maalla, -
pieneen omakotitaloon, missä meillä oli suurehko puutarha.
Siellä oli vähän erilaisia viljelmiä.
Sitten meitä on lapsia.
Mulla oli siskopuoli, vanhempi. Sitten kolme nuorempaa sisarta.
Isä ja äiti tietenkin mukana kuvioissa.
Kerrotko millainen perhe sulla oli?
Missä perheessä sinä kasvoit aikuiseksi?
Maalla sitten... Mä kävin koulua Valkealassa.
Taikka aluksi siinä kylän kansakoulussa.
Ja sitten ... siellä Valkealassa koulua enemmän.
Isä oli poliisimiehenä Kouvolassa parikymmentä vuotta.
Äiti hoiti meitä lapsia sitten kotona siinä.
Kesäsin me oltiin mummolassa paljon. Siellä mummo piti huolta, -
ja maalaistalossa oltiin eläinten kanssa tekemisissä.
Mummo antoi ensimmäisiä siemeniä -
Raamatun tuntemuksesta, kun hän piti pyhäkoulua siellä.
Hän asui siellä maalaistalossa ja piti meistä hyvää huolta.
Kotona meillä oli joskus -
vähän rauhattomampi ilmapiiri.
Isä tahto välillä alkoholia ottaa, -
ja siinä oppi itsekin nuorena tavoille jo.
Jälkeenpäin varmaan kun aattelet, -
niin varmaan oli hyvä, että teillä oli se maalaispaikka, -
missä te saitte temmeltää, olla iloisia ja vapaita.
Ymmärsin näin, että alkoholi aika-ajoin hallitsi kotona.
Se oli erinomainen paikka olla siellä.
Setämies oli taas toista maata.
Hän oli rauhallinen ja piti hyvää huolta.
Mummo siinä samalla.
Isoisä oli jo kuollut, en tuntenutkaan häntä. Hän oli kuollut aiemmin.
Mutta saimme rauhassa siellä toimia eläinten, hevosten kanssa -
pitää karjaa siellä, toimia maatalon töissä ja toimissa.
Mutta uskonasiat eivät olleet sinussa pinnalla, eikä vanhemmillakaan?
Ei ollenkaan. Ne tulivat vasta myöhempään -
paljon myöhempään. Olen ollut vasta 20 vuotta uskossa.
Sinä menit melko nopeasti koulujen jälkeen sitten työhön, -
jossa... et siis lähtenyt opiskelemaan korkeakouluun, tai?
Mun koulunkäynti oli silloin vähän retuperällä.
Silloin nuorena ei maittanut koulunkäynti.
Mä mieluummin tein töitä mitä osasin.
Olin asfalttihommissa neljänä kesänä.
Sitä kautta pääsin eräältä työmaalta -
tutun mestarin kautta VR:lle 10 vuodeksi töihin.
Siitä se elämä lähti eteenpäin.
Olin jonkun aikaa myös maalausurakoinnin työhommissa.
Mulla oli jo perhettä itsellä siinä vaiheessa, -
mutta tuli jätettyä se perhe-elämä huomiotta.
En osannut sitä huomioida silleen, kuin ois pitänyt.
Sulla ilmeisesti oli paljon työ- matkapäiviä eri puolella Suomea?
Kaakkois-Suomessa ja Itä-Suomessa kierrettiin paljon työmailla, -
Eräänä viikonloppuna, kun tulin kotia, -
niin 2-3 vuotias poika sanoi äidille, että isi tuli meille kylään.
Se riipaisi silloin sydäntä.
Mutta en mä silloin osannut tehdä muutosta asian eteen.
Muistan sen asian täysin.
Poika ymmärsi, että hän tuli vain käymään ja on pian poissa.
Kyllä sitä jälkeenpäin ajattelee, mutta niitä ei takaisin saa.
Ymmärsin, että sä ole jättänyt ne nyt Herralle nämäkin asiat?
Ne on Herralle jätetty silleen.
Sitten lähdin opiskelemaan.
Siinähän tuli niin kuin - meidän työpaikka jäi pois.
Maalausurakoinnin työnjohtohomma jäi pois.
Vaimon kanssa tuli ero.
Ja sitten mä lopetin viimeisenkin alkoholinkäytön, mitä oli.
Sitten 3-4 vuotta olin itsekseni.
Lähdin opiskelemaan hierojakoulutukseen.
Koulutuksen yhteydessä kirjoitin Jumalalle päiväkirjaa myös, -
että en ole niin vanha vielä, -
että Herra olisiko Sinulla vaimo minulle?
Et etsinyt läheistä suhdetta Jumalaan, mutta ajattelit, että Hän voisi auttaa.
Miten ajattelit, että Hän on todellinen ja voisi auttaa, -
koska et tuntenut Häntä?
Mulla oli kuitenkin se siemen varmaan sieltä kotoa.
Siihen aikaan luettiin myös katekismus ulkoa koulussa.
Sitten mummolta jäänyt vähän sitä viestiä.
Ymmärsin, että Jumala on olemassa.
En mä Jeesusta tietänyt enkä ymmärtänyt.
Mutta mä puhuin Jumalalle siinä sitten.
Sitten kun puhutaan tästä uudelleen avioitumisesta, -
niin mennään sulle hyvin ratkaisevaan vaiheeseen elämässä.
Käytkö läpi, miten tää kaikki lähti liikkeelle?
Olin käymässä eräässä Kouvolalaisessa ravintolassa -
yli 25 vuotta sitten.
Ja siellä oli eräs nainen, -
minkä mä katoin, että hän on eri näköinen kuin aiemmin.
Olin pari vuotta aiemmin nähnyt hänet jossain tilanteessa.
Menin kysymään, että mikä sulla on. Hän sanoi tulleensa uskoon, -
ja kehotti menemään Kouvolassa Käpylän kirkkoon,
Sanan ja rukouksen iltaan.
Eräänä torstaina menin sinne sitten.
Siellä oli noin 70 henkeä seurakuntasalissa.
Menin takapenkkiin istumaan.
Tunsin sieltä vain sen naisen, jonka olin ravintolassa nähnyt, -
sekä erään urheilukaverin.
Olin aina miettinyt, että minnekä hän oli häipynyt 6-7 vuotta aikaisemmin.
Mutta hän olikin sitten tullut uskovien piireihin.
Mä istuin takapenkissä. En muista yhtään mitä siellä puhuttiin, -
mitä illan vetäjä puhui.
Mutta yhtäkkiä vanhempi mies nousee seisomaan, ja sanoo, -
että Herra sanoo, että täällä on joku joka haluaa pelastua.
Mun sydän rupes hakkaamaan varmaan sataaviittäkymppiä.
Urheilijana tiesin, että nyt on kovat kierrokset.
Tää on nyt minulle tää sana.
Illan vetäjä kysyi, että haluatko tulla tänne eteen rukoiltavaksi.
Kävelin sinne sitten.
Illan vetäjä sanoi sitten, -
että haluatko sä pyytää syntejäsi anteeksi, -
haluatko ottaa Jeesuksen vastaan? Haluatko tehdä sen nyt?
Jokaiseen kysymykseen vastasin, että haluan.
Kun rukoiltiin, niin sellainen 150 kiloinen reppu tippui selästä.
Mutta siinä tilanteessa, kun tulin uskoon, -
koin saaneeni synnit anteeksi, niin Jumala teki jotain muutakin siinä.
Se merkittävä vaikutus on vielä tänäkin päivänä.
Se on tänäkin päivänä tuossa sormessa.
Olen ollut illan vetäjän kanssa 20 vuotta naimisissa.
Vanhempi mies, joka nousi pystyyn, on minun appiukko.
Jumalalla on tarkka suunnitelma, miten Hän elämäsi päätti muuttaa.
Kyllä, nyt on ihan toisenlainen olo ja meno.
Sun ystäväpiireissä havaittiin, että Pekalle on tapahtunut jotakin.
Se hehku näkyi varmaan muuallakin.
Minkälaisia päiviä siitä seurasi?
Ensimmäiset ihan alkupäivät olivat ilonpäiviä.
Mä olin valmis todistamaan, puhumaan mitä vaan.
Se toisaalta tuotti myös voimakasta vastakkainasettelua.
Sinussa on vaarallisia voimia. Sinut täytyy lähettää hoitoon.
Mitä ajattelet, kun olet varmaan törmännyt näihin myöhemminkin?
Ajattelen näin, että sinussa oli se ensirakkaus Jeesukseen, -
joka kannattaakin pitää aina muistossa, että pysyisi siinä.
Mistä se johtuu, kun tiesit, että sulta on 150 kiloa podonnut taakkaa, -
niin jotkut sanovat, että tuo on väärin?
Henkivallan asiat muuttaa...
Meissä on Pyhä Henki, kun me tullaan uskoon.
Pyhä Henki tulee meihin.
Sain Pyhän Hengen täyteydenkin siinä, -
mutta se minussa oleva henkivalta, ja maailmassa oleva, -
kuka ei uskossa ole, ne taistelee keskenään.
Ja tää vastapuoli tunsi jo Raamatun aikana Jeesuksenkin.
Eli mitä sinulla on tekemistä minun kanssani.
Oletko pannut merkille, että nämä, jotka tulevat vastaan enemmänkin, -
ne eivät ole uskosta osattomia, vaan ne ovat ns. uskovia.
Se on selvää, että he omasta mielestään tietävät, -
mikä on oikein, ja mikä on väärin.
Mutta, jos siinä ei ole Pyhän Hengen johdatusta, -
niin se on aika vaikeata se seuraaminen.
Mutta kävikö niin, että kun Sanan ja rukouksen illoissa tapahtui -
vastaavia asioita muittenkin ihmisten kohdalla, -
niin siinä tulikin stoppi?
Pyhä Henki toimi voimakkaasti näissä Sanan ja rukouksen illoissa.
Sitten se meni niin pitkälle siinä, että silloinen eräs veli -
meni puhumaan kirkkoherralle, -
että nyt asiat eivät ole kunnossa Sanan ja rukouksen illassa.
Kirkkoherra lähetti pappeja seuraamaan sitä tilannetta.
Kun ensimmäisessä kokouksessa oli 75 henkeä, -
niin seuraavassa oli 50 ja seuraavassa 22.
Ihmiset tahtoi jäädä pois, koska Pyhä Henki ei enää päässyt sinne.
Ja ei ollut tilaa. Pastorit veti sen tilanteen.
Ja sitten tämä kyseinen veli...
Mun mielestä on aika rajua sanoa, -
mutta hän kuoli syöpään nyt tässä vähän aikaa takaperin - 50 v mies.
Että oli vastaan Pyhän Hengen toimintaa mun mielestä.
En tiedä onko näillä asioilla yhteyksiä.
Kyllä se on järkyttävää, että tulee näitä tulen sammuttajia.
Niitä syntyy ilman, että niitä yritetään hankkia.
Niitä vaan itsestään syntyy.
Mitä elämässäsi tämän voimallisen uskoontulon jälkeen alkoi tapahtua?
Siitä on parisenkymmentä vuotta.
Se oli v. -94, kun tulin uskoon, -95 mentiin naimisiin.
Vuonna -96 matkustettiin vaimon kanssa Torontoon, Kanadaan.
Siellä oli alkanut voimakas Pyhän Hengen liikehdintä 2 v. aiemmin.
Me mentiin sinne ns. 2-vuotissynttäreille tammikuussa.
Siellä mulla oli kaikkien aikojen voimakkain kokemus Jumalan kanssa.
Kerrotko siitä vähän?
Olimme rukousjonossa - siellä oli rukouksia illasta aamuun.
Pari tuhatta ihmistä oli paikalla.
Me oltiin yhtenä iltana siellä rukouslinjassa toisten kanssa.
Kaksi henkilöä tuli rukoilemaan meidän puolesta.
Toinen heistä sanoi "Herra näytä Pekalle Isän rakkaus".
Ja samassa mä tipuin lattiaan niin kuin kivi.
Niin kuin täyteen puhallettu ilmapallo, joka puhkaistaan.
Samanlainen olo tuli mulle. Voimat hävisi täysin.
Samassa näin kirkastetun Jeesuksen mun edessä.
Ja sellainen yltympäri oleva rakkaus...
mä rakastan tässä sinua tai teitä...
Silmilläni voin sanoa, että rakastan. Sen voi ymmärtää näin.
Mutta se taivaallinen rakkaus peitti varpaista päähän asti.
Olin niin kuin rakkauden nesteessä - ympäröi joka puolelta.
Se ei ole pelkkää läpinäkymätöntä ilmaa, -
vaan ikään kuin siinä on materiaalia. - Se on materiaalia täysin.
Aivan takuulla tiedän sen, mitä on taivaassa oleva rakkaus.
Kun sitä vaan voisi jakaa toisille samalla tavalla.
Tämä sana "rakkaus", joka sinutkin saa liikuttumaan, -
Kun sinä olet sen saanut kokea, ja tiedät miltä se tuntuu, -
niin eikö ole niin, että se on Isän jatkuva halu antaa kaikille.
Se on koko ajan sitä.
Hän on antanut Sanansa meille luettavaksi.
Sitä voi tutustua Sanan kautta, Pyhän Hengen kautta, läsnäoloon.
Mutta ennen kaikkea se palveleminen, tekeminen ja toisten kanssa oleminen.
Että niin kuin jakaa sitä rakkautta, mikä voi eheyttää.
Hän antoi ainokaisen Poikansa kaikkien puolesta.
Suomessakin on ollut paljon keskustelua torontolaisuudesta.
Jotkut ovat hyvin kriittisesti ampuneet sitä alas.
Mikä on sun kommenttisi?
Kaikesta saa puhua ja antaa mielipiteensä tietysti.
Mulla ei ole mitään epäilystä, etteikö se olisi Jumalasta, -
se torontolaisuus, koska olen kokenut sen rakkauden -
eikä sitä kukaan voi ottaa minulta pois.
Olemme käyneet siellä muutaman kerran sen jälkeen, -
ja siellä paranee ihmisiä nyt paljon enemmän kuin alkuaikoina.
Se on varmaan näin, että kun on paljon ihmisiä mukana, -
niin totta kai tämä ihmisvaikutus saattaa vaikuttaa, -
mutta lähtökohtaisesti se on Jumalan työtä.
Se on Jumalan työ. Ainahan on - lääkärit sanoo - placebovaikutus.
Ihminen niin kuin voi vaikuttaa siinä.
Siltihän Jumala tekee sen parantamisen, antaa rakkauden, -
sen totuuden ja näin.
Olet myöskin vaimosi kanssa käynyt Brasiliassa useammankin kerran.
Me käytiin ensimmäiset kerrat siellä 2000-luvun alkupuolella.
Me oltiin jo jääty näistä seurakuntakuvioista pois.
Sitten Botucatun kaupungista oleva paikallinen pastori,
joka oli Robert Coryn tuttuja, -
kutsui meidät käymään siellä.
Ennen matkaa Herra sanoi, että jotakin uutta suurta alkaa siellä.
Ajattelin, että rukouspalvelussa joku herää kuolleista -
tai jotain muuta vastaavaa - nousee pyörätuolista.
Mutta Herralla oli muut suunnitelmat.
Toisessa kahvipöytäkeskustelussa pastori sanoi, -
että perustakaa Suomeen Ruah Ministry.
Oliko sulle selvää, mitä se tarkoittaa?
Heillä oli siellä paikallis- seurakunnassa Ruah Ministry.
Me tavallaan saatiin perustaa Suomeen itsenäinen järjestö.
Kun pastori sanoi siitä, niin soitin Suomeen kahdelle ihmiselle, -
että miten he kokee sen, koska tunsin heidät Jumalan ihmisiksi -
eri tahoillaan kuitenkin.
Ja heiltä tuli vihreää valoa siinä.
Itse sain Luukas 2 -luvun, jakeet 4-14.
Kun Maria ja Joosef menivät majataloon, -
ja heillä ei ollut sijaa majatalossa.
Meillä ei ollut sijaa seura- kunnassa. Me mentiin talliin.
Nyt 2010 mä sain sen saman raamatunkohdan uudestaan.
Eli se, missä te olitte aiemmin, oli jollakin tavalla aidattu.
Siinä ei ollut hengen vapautta, siten kuin Jumala tahtoo.
Se on just näin. Me ei päästy eteenpäin niissä kuvioissa, -
mitä Jumala oli meille laittanut.
Nyt Hän avasi aivan oman - uuden oven auki.
18 vuotta sitten meillä oli jo joitakin kotikokouksia kotona.
Me oltiin rukoilemassa vaimon kanssa kahdestaan -
niiden kotikokousten puolesta. Ja mä rukoilin, -
että ovatko nämä kotikokoukset sitä varten, -
että ihmiset oppivat pitämään kotikokouksia kotonaan.
Samassa siihen tuli ikkunaan valkoinen hahmo, -
ja lämmin ilma, lämmin tuulahdus, tuli siihen.
Rukoilin muita asioita, -
ja otin tarkoituksella uudestaan tämän saman asian esille, -
niin tuli vielä voimakkaampi valkoinen ilmestys siihen ikkunaan.
Ja lämmin aalto tuli, niin kuin olisi vettä heitetty kiukaalle.
Henkäys tuli, lämmin aalto.
Mutta nyt sitten vasta -
viisi vuotta sitten v. 2010 varsinaiset kotikokoukset alkoivat.
Joka toinen viikko ollaan pidetty niitä.
Nyt ovat ihmiset alkaneet pitää niitä omissa kodeissaan.
Monelle katsojalle voi kotikokous olla uusi asia.
Kerrotko mitä ne ovat, -
ja millä tavalla ja miksi Jumala niitä tässä ajassa haluaa käyttää?
Jumala haluaa...
Meidän on helpompi kohdata kotikokouksessa Jumala -
ja meidän omia asioita sekä ongelmia.
Alunperin oli tarkoitus rukoilla vain palvelutyön puolesta, -
Suomen puolesta, Israelin työn ja näin eespäin.
Mutta Jumala alkoi parantamaan meitä itseä, -
vapauttamaan meitä vihollisen kahleista ja siteistä, -
auttamaan toisiamme vapauteen.
Nyt me olemme päässeet auttamaan toisia, -
ja pitämään seminaareja niiden puolesta, -
jotka Herra on kouluttanut ja kasvattanut.
Kotikokous on helpompi reitti päästä Jumalan läsnäoloon -
ja turvallinen ilmapiiri ja ympäristö.
Onko kotikokouksissa yleensä 10 vai 15 ihmistä?
Me aloitettiin kahdeksalla ihmisellä, -
yleensä on 10 - 20 ihmistä.
Jos vieras puhuja on käynyt, niin on saattanut olla 40 - 45.
Silloin tilanne on vähän erilainen.
Eli nämä 10-15 oppivat tuntemaan toisensa ja luottamaan toisiinsa, -
niin että he voivat avautua.
Silloin monet lapsuuden haavat voivat tulla esille ja Jumala voi parantaa.
Me ollaan saatu itse kokea uskomattomia asioita, -
mitkä ovat ihan lapsuudesta tai jopa menneestä.
Vaimolla on sotamuistoja, vaikkei hän ole sodan aikana syntynytkään.
Hän on parantunut muistoista, mitkä on sukulinjoja pitkin tulleet.
Tällainen organisaatio on hyvin muotoutuva ja joustava, -
ja niitä voi monistaa.
Kyllä. Nyt on alkanut olemaan merkkejä siitä,
että ihmiset ovat rohkaistuneet pitämään kotikokouksia -
mitä nyt näitä meidän ympyröissä on ollut.
Näit kerran vaimosi kanssa pilvinäyn. Kerrotko siitä jotain?
Se oli -97. Me olimme lähdössä Kouvolasta Käpylänkatua pitkin -
Helsinkiin erääseen seurakuntaan, missä oli Pyhän Hengen liikehdintää.
Ajettuani 200 metriä, näin kirkkaan pilven taivaalla, -
mikä oli täysin Suomen kartan muotoinen.
Vaimollekin sanoin, että katso mikä tuolla taivalla on.
Ihmettelin, mikä tämä on.
Pilvi peittyi erään rakennuksen taakse siinä.
Sitten kun pilvi tuli esille, mä katoin uudelleen taivaalle.
Pilvi sijaitsi idässä, kaakon suunnassa.
Mä katoin uudestaan, -
niin Suomen kartta, kun on näin käsivarsi pystyssä,-
niin päälle tuli musta pilvi, joka peitti Suomen Oulusta Kostamukseen.
Katsoin jälkeenpäin sen kartasta nimetäkseni sen paikan suunnilleen.
Kartalla näkyi vain Suomen alueet, ei Ruotsin eikä Norjan.
Eli se oli pohjoisempi puoli?
Pohjoisempi puoli peittyi mustaan pilveen. Me rukoiltiin sitä asiaa.
Me tultiin siihen tulokseen, -
että Venäjä mahdollisesti haluaa tulla sieltä.
Nämä ovat varmaan sellaisia varoituksen sanoja siitä, -
että meidän uskovien pitää alkaa voimallisemmin rukoilemaan.
Mutta nyt kello on niin paljon, että pyydän, että sanot katsojille, -
mitä Henki sydämellesi antaa.
Hyvä katsoja. Ole valmiina ja täytä lamppusi öljyllä, -
että se palaa kirkkaasti rukousalttarilla.
Tämä kansa ja maa tarvitsee todella paljon rukousta.
Kokoa vaikka ihmisiä ympärillesi, ja rukoilkaa yhdessä, -
mihin Henki teitä kehottaa, mitä Jumala teitä kehottaa tekemään.
Antakaa Hänen armonsa ja rakkautensa täyttää teitä.
Ottakaa vaikka auto, ja menkää rukousajelulle pitkin rajoja, -
tekemään sitä työtä, mihin Jumala on teitä kutsunut.
Tarve on todellinen. Tämä kansa tarvitsee rukousta.
Ole luja ja rohkea. Pysy sillä paikalla, mihin Herra on sinut kutsunut.
Ole siunattu Jeesuksen nimessä. Amen.
Kiitos Pekka siitä, että kerroit avoimesti näitä.
Olet varmaan itsekin havainnut, että työmiehiä on vähän, -
mutta satoa on paljon korjattavana.
Meidän täytyisi nyt ryhdistäytyä, ja mennä eteenpäin, -
että ihmiset saisivat kuulla siitä Jumalasta, jolla se rakkaus on.
Niin kuin se sinuun Kanadassa kosketti, että vieläkin tunnet.
Että tämän saisi mahdollisimman moni meidän katsoja tehdä.
Kiitos, että olet vaimosi ja ystäviesi kanssa tehnyt tätä työtä.
Ja kiitos, että tulit kertomaan tästä. - Kiitos. Oli mukava käydä täällä.
Olet juuri katsonut Isännän pöydässä -ohjelman.
Mikäli tämä ohjelmasarja on koskettanut sinua, -
voit olla tukemassa tämän ohjelmasarjan tuottamista.
Voit soittaa numeroon 0600-10077,
tai voit lahjoittaa pankkitilille, jonka viitenumero näkyy ruudussa.
Kiitos.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist