Tervetuloa Isännän pöydässä - ohjelmaan.
Vieraani on toinen kansanedustaja, joka tässä sarjassa on ollut.
Tervetuloa Jouko Jääskeläinen. - Kiitos.
Kanssasi keskustellaan asioista, mitä eduskunnassa on tapahtunut -
ja mitä tällä hetkellä tapahtuu.
Ensin käydään läpi, kuka Jouko Jääskeläinen on?
Missä syntynyt ja koulun käynyt?
Olen syntynyt Anjalassa vuonna -52 kristittyyn perheeseen.
Olin perheen ainut lapsi, eikä meillä muita lapsia ollutkaan.
Sain sen mukaisen kasvatuksen. Ehkä minusta tuli pikkuvanha ajoittain.
Hyvä perinteinen kristillinen kotikasvatus.
Kouluja kävin eri paikkakunnilla, Kuusankoskella ja Kouvolassa.
Kouvolasta pääsin ylioppilaaksi.
Kouvolassahan, kun sä olit yläasteella, -
- Lukiossa.
Niin alkoi tulla herätysvirtauksia. Kerropa niistä.
60-luvulla oli useammallakin paikkakunnalla -
aktiivista nuorten kristillistä toimintaa eri yhteyksissä.
Meillä se oli nuorisolähetyksen piirissä, -
josta myöhemmin syntyi kansanlähetys.
Osa siitä herätyksestä oli muillakin paikkakunnilla.
Olin saanut hyvän kotikasvatuksen.
Vaihtoehtoina sunnuntaina oli mennä pyhäkouluun -
tai kuunnella radiosta kirkkoa, silloin ei vielä televisiosta kuunneltu.
Valitsin tämän jälkimmäisen.
En halunnut mennä sosiaaliseen yhteyteen, vaan kuuntelin kotona.
Siitä sai hyvä perustiedot.
Sitten nuorisoherätys tempaisi mukaansa.
Meitä oli kymmeniä nuoria mukana kristillisessä toiminnassa.
Kuljimme telttapäiviä pitämässä.
Koulussakin pidettiin aamu- hartauksia ja oltiin aktiivisia.
Miten herätys avautui - oliko siinä joitain avainihmisiä?
Kyllä, he ovat sen jälkeen ovat tehneet pitkän uran -
Suomen kirkossa ja lähetystyössä.
Usein herätyksessä tulee olla ensin viljelyvaihe, -
jossa kodit ja perheet opettaa asioita.
Sitten tulee henkilöitä, jotka tempaavat mukaan.
Me nuoret oltiin joskus vähän itsellisiä siinä toiminnassa.
Mutta hyvin on Herra meitä kuitenkin sen hoitanut.
Itselläni oli se vaikeus, -
että olin vähän täydellisyyden tavoittelija, lakihenkinenkin.
Mulle oli tärkeä oppia se, että Jeesus on todella meidän syntiemme sovitus.
Saan olla sellainen kuin olen.
En pysty itsestäni pusertamaan parempaa ihmistä.
Syntien anteeksiantamuksen pohjalta saan elää kristittynä.
Tämä oli minun nuoruuden kamppailu.
En lähtenyt syvältä huumeista tai muista koukuista.
Haasteeni oli se, mitä tarkoittaa olla kristitty ja Jeesuksen opetuslapsi.
Tähän hyvään versoon tuli pieni pysähdys -
silloin kun tulit ylioppilaaksi. - Se oli viimeinen vuosi.
Se oli 8. luokka, nykyisinhän se olisi lukion 3.
Meillä oli ajan hengen mukaan aktiivista, -
kristinuskoon varsin kielteisesti suuntautunutta toimintaa.
Se oli teiniliiton sukuista toimintaa.
Siellä oli taustalla Helsingistä - 68 Vanhan valtaukset, -
tällaista opiskelijaradikalismia.
Sillä oli erilaisia syitä, miksi sitä oli Suomessa.
Vaikka Kouvola oli hyvin oikeistolainen kaupunki, -
niin Kouvolan lyseoonkin tätä oli tullut.
Itse olin hengellisessä ahdingossa. Mikä minä olen, -
mitä Jumala tarkoittaa, ja mitä anteeksiantamus tarkoittaa?
Olin tällainen otollinen pohdiskelija, -
otollinen kohde tällaiselle vaikutukselle.
Jouduin syvään hämmennykseen, että mikä nyt on oikein.
Näissä merkeissä toukokuussa 1971 tulin Helsinkiin.
Veera Oinonen oli varttuneempi ihminen - silloin jo eläkkeellä.
Hän oli vuosikymmeniä pitänyt hengellisiä tilaisuuksia.
Hän osasi ohjata oikealle tielle. Hänellä oli erityinen armolahja, -
jota en ole usein sen jälkeen tavannut.
Hänelle - sen mukaan, kun Jumala hyväksi näki -
näytettiin ihmisten asioita.
Hänelle näytettiin, että olin vaarassa kieltää Kristuksen.
Hän osasi varoittaa tästä psykologisesti viisaalla tavalla.
Sitten hän sanoi, että ympärilläsi on 2-3 poikaa ja 2 tyttöä, -
jotka ovat sinuun vaikuttaneet.
Tää oli semmoista Jumalan huumorintajua.
Eihän siellä tyttöjä ollut, mutta silloin oli pitkä tukka muotia.
Hänelle oli näytetty, missä minä elin, ja mikä ajatuksiini vaikutti.
Siitä vakuutuin, että Jumala on olemassa, -
ja vaikuttaa minun ja kaikkien elämässä, -
jotka haluavat Kristukseen turvautua.
Usko ei ole meidän suorituksemme, vaan se on lahja.
Sinun sielustasi käytiin henkimaailmassa kovaa taistelua.
Kyllä. Sen jälkeen pääsin pääsykokeiden kautta -
kunniallisesti opiskelemaan Tampereelle, -
joka oli hyvin punertava ja radikaali yliopisto.
Joidenkin professoreiden kanssa oli ihan hyvät välit.
Joitakin olen tavannut jälkeenkin.
Mutta kyllä se opiskelijamiljöö, kokonaisuus ja ympäristö...
Jos ihmiset olisivat pystyneet tekemään vallankumousta -
hengellisesti tai aatteellisesti, niin intoa siihen kyllä oli -
silloin 60- ja 70-luvun taitteessa.
Vuonna -73 tilanne alkoi jo rauhoittumaan.
Tuntilakoista tai lukion voiton- lakoista luovuttiin sen jälkeen.
Luulen, että se 20-ikävaihe, kun opiskellaan, -
niin se hyvin vaikea aika, koska ympäristö on monenlainen, -
siinä saattaa hyväkin usko kadota.
Ja moni teologiseen tiedekuntaan opiskelemaan mennyt, -
on kadonnut sielläkin.
Joku ystäväni oli jälkeenpäin minulle muistuttanut tästä.
Meillä oli tämä aktiivinen nuorten porukka siellä.
Hän oli kysynyt minulta "miksi sinä et mene lukemaan teologiaa?"
En muistanut enää vastausta. Olin vastannut "Ei kaikkien tarvitse".
Koin, että papin tehtävä ei ole mulle tarkoitettu.
Lähdin opiskelemaan tiedotusoppia, sosiologiaa, -
yhteiskunnallisia aineita tullakseni toimittajaksi.
Koin, että minun pitää olla kristittynä vaikuttamassa -
yhteiskunnassa ja politiikassa.
Ehkä politiikka ei ollut esillä, mutta tiedonvälityksen maailmassa.
Mikä ajoi sinut politiikkaan?
Politiikkaan oikeastaan ajoi vastuun kokeminen.
Kyllähän se, vaikka oli vahvoja voimia, -
jotka opiskelijaradikalismin ja muun merkeissä sanoivat, että...
Oli toisaalta yksilöllinen korostus jo silloin näkyvissä, -
mutta ehkä siinä oli enemmän kollektiivisuutta tai massaliikettä.
Mutta oli paljon kristittyjä, jotka sanoivat, -
että vanha uskomme antaa hyvä turvan elämässä, -
ja usko Jeesukseen pitää opettaa koulussa, kirkossa ja yhteiskunnassa.
Silloin syntyi vahva vastakkainasettelu.
Valintani oli, että emmeköhän pidä uskostamme kiinni ja opeteta sitä.
Tämäkin vei sitten politiikan vastuuseen, -
koska Kymeenlaaksossa Kristillinen Liitto oli saanut -
ensimmäisen kansanedustajansa vuonna -70.
Pikkuhiljaa tempauduin siihen toimintaan mukaan.
Se oli varsin nuori, kun tempauduit mukaan.
18-vuotiaana olin jo ensimmäi- sessä poliittisessa kokouksessa, -
jossa 2 viikon päästä leivottiin ensimmäinen kansanedustaja.
Ja sitten piirikokousedustajana järjestin -72 tammikuussa, -
muistan hyvin, kaikki hyvät ystävät ja kaverit sieltä Kouvolasta.
Järjestin, että jaettiin lehteä melkein joka taloon -
pienessä Kouvolassa, ei suuressa Kouvolassa mikä nyt on.
Joskus ihmetellään jälkikäteen, että onpa sitä oltu innokkaina.
Mitkä sun tehtävät oli silloin kun liityit puolueeseen?
Se oli harrastusta. Olin Tampereella opiskelijavaaleissa mukana.
Pian -77 aloitin piirijohtajana, piirisihteerinä, -
Pohjois-Hämeessä eli Tampereella, ja lähiympäristössä.
Myöhemmin kunnallissihteerinä Helsingissä, ja puoluesihteerinä.
Monet vaalit on hoidettu - myöskin itse ehdokkaana ollen.
Kun Kristillinen Liitto syntyi, -
niin se oli tavallaan uusi puolue.
Ja vähän eritavalla kuin nämä muut puolueet, -
niin millä tavalla koit ja olet kokenut -
tämän 40 vuoden aikana kristil- lisyyden ja tämän politiikan?
Meillä on tämä vanha oppilause, -
että uskontoa ja politiikkaa ei pidä sekoittaa.
Tämähän tulee uskonpuhdis- tuksen ajasta tämä perusajatus, -
jolloin Paavin kirkko halusi ohjata yhteiskuntaa -
ikään kuin kirkko oli yhteiskunnan yläpuolella.
Uskonpuhdistus toi sen suuren perusajatuksen, -
että yhteiskunta ja kirkko ovat rinnakkain.
Mutta näitä ei pidä sotkea. Toisen ei pidä mennä toista hallitsemaan.
Kun olen itse pohdiskellut tätä asiaa - elämän lainalaisuuksia, -
niin tämä on hyvä jako, -
mutta sitäkin voi käyttää väärällä tavalla lyömäaseena, -
että kristitty ei voi olla avoimesti politiikassa omine arvoineen.
Jakaisin mieluummin arvokentän vähän toisella tavalla.
Meillä on talouden lainalaisuudet, moraaliset kysymykset, -
ja sitten mikä on meidän uskomme.
Näistä kolmesta käsityksestä muo- dostuvat yhteiskunnat maailmassa.
Esimerkiksi käsitys Jumalasta ja siitä, kuka on luonut meidät, -
ei ikään kuin sulaudu tänne maailmaamme -
niin kuin hindulaisuudessa ja idän uskonnoissa ajatellaan.
Jumala vaatii meitä tilille, mutta antaa vapauden toimia.
Tämä on hyvin ainutlaatuinen käsitys.
Se antaa vahvan ja erityisen pohjan yhteiskunnalle -
toisaalta meidän vapaudelle ja toisaalta vastuulle. Tää on yks asia.
Sitten kaks muuta.
Talouselämässä tänä päivänä, tai 30 vuotta taaksepäin, -
niin meilläkin hyvinvoivat ovat enemmän rikastuneet kuin toiset.
Myös vallankäyttö on monin tavoin keskittynyt.
On Euroopan ulkopuolisia maita, -
joissa taloudellinen ja poliittinen valta on aivan keskittynyt.
Juutalaiskristillinen perintö antaa tässä sen vastauksen, -
että valtaa pitää jakaa.
Jokaisella pitää olla mahdollisuus työntekoon ja yrittämiseen.
Kun "sillanpäitä" kysyt, että mikä on vaikuttanut vakaumukseeni, -
niin mulle oli valtava löytö Raamatusta ensimmäisenä opiskeluvuonna, -
kun löysin Mooseksen kirjojen ajatuksen riemuvuodesta.
Joka 50. vuosi sai palata takaisin perintömaallensa.
Se on ollut mulle johtava ajatus. Siinä on jotain oikeaa.
Pitää saada yrittää ja tehdä työtä, mutta pitää myös olla tasaus.
Nimenomaan tämä tasaus.
Se on itsekkäälle mulle-mulle- ajattelulle hyvin vastakkainen.
Jos ajatellaan maailman syviä kriisejä, -
alueellisia ja paikallisia kriisejä, mutta myös yli valtioiden, -
niin tästä on pitkälle kysymys.
Koetaan toisten saaneen jotain epäoikeudenmukaisesti.
Kun ajatellaan kehitysmaiden toimin- taa suhteessa kehittyneisiin maihin, -
niin he kokevat, että olemme vähän heittäneet kehitysapua ja muuta.
Todellisuudessa sieltä virtaa raaka-aineita, -
työntuloksia ja kaikkea hyvää meille.
Kyllähän Raamatulla on tässä suh- teessa paljon enemmän sanottavaa -
talouspolitiikkaamme ja moraalimme etiikkaan, -
kuin mitä olemme sitä pystyneet tyhjentämään.
Siinä tullaan siihen, onko Jumalaa olemassa vai ei.
Ihminen alastomana syntyy ja lähtee pois, -
itsellään ei ole mitään, eikä mitään voi pois viedä.
Tämä kysymys, että mistä ihminen on kotoisin, mihin se on matkalla.
Tämä asia, kun Jumalaa ei monen mielestä ole olemassa, -
niin se vaikuttaa kaikennäköiseen politiikkaan aivan ratkaisevasti.
Kyllä. Tämä käsky viljellä ja varjella -
annettiin meillejo ennen lankeemusta.
On poliittisia liikkeitä, -
jotka ovat tämän asian ottaneet hyvin keskeiseksi.
Kristittyjen pitäisi olla tässä aktiivisempia, -
että emme itsekkyydellä tuhoa luomakuntaa.
Yhdessä suhteessa olemme realistisia.
Emme ajattele, että pystymme pelastamaan maailman.
Siinä hyvässäkin, millä turvaamme elämää, oikeudenmukaisuutta, -
siinäkin me kuljemme tämän peruslankeemuksemme kanssa.
En jaksa uskoa, että ennen Kristuk- sen paluun päivää, johon uskomme, -
ei tämä tästä vielä kiitettäväksi muodostu, johtuen meistä ihmisistä.
Jos ajatellaan esimerkkiä yritysmaailmasta, -
niin tänä päivänä yrityksen tulos ja osingot on ikään kuin se, -
johtava tekijä, jolla yritystä johdetaan, -
jotta mahdollisimman hyvä tulos tulisi.
Huomio kiinnitetään vain rahaan ja rahan saamiseen, -
joka korostaa ahneutta.
Sitten tulee se, miten sitä voidaan varmistaa.
No YT-menettelyt, jotka tänä päi- vänä ovat jokapäiväisiä uutisia, -
ja ihminen on ikään kuin pelinappula.
Miten sä näet, että miten tämä tasapaino siitä -
että nyt raha ohjaa bisneselämää. Miten sen pitäisi olla?
Pitäisi olla muitakin hyvinvoinnin mittareita, kuin vain se raha.
Tämä johtaa siihen, että ainahan yritys voi mennä konkurssiin.
Mutta lopulta yhteiskunta - onneksi - ottaa vastaan nämä, -
jotka ovat joutuneet yrityksen epäonnistumisen kautta heikoille.
Toistaiseksi meillä on ollut varaa tässä suhteessa.
Meillä on työttömyysturva, sosiaaliturva, jne.
Eihän tämä tervettä ole.
Minusta sellainen Raamatullinen talousajatus on se, -
että jokaisella tulisi olla mahdol- lisuus tehdä oma osamme työtä -
silloin kun olemme terveitä, -
tehdä oma osamme työtä ja saada elanto siitä.
Nämä mekanismit eivät kauhean hyvin toimi.
Politiikassa olen viimeaikoina puhunut pienten ja mikroyritysten puolesta, -
yhden ja kahden hengen yritykset -
että siellä olisi helpompi luoda työpaikkoja, -
koska nyt olemme nähneet, Kymeen laaksokin mainittiin, -
isoja paperitehtaita ja muita on kaatunut.
Joudutaan etsimään uutta konseptia biotuotannosta.
Ihan hyvä, että etsitään, mutta se kestää aikansa.
Tällaista hajautettua tuotantoa ja tekemistä tarvittaisiin.
Sitten tämä hyvinvoinnin käsite.
Onko elämäni hyvässä järjestyksessä, tasapainossa?
Onko siellä kenties riippuvuuksia päihteisiin?
Miten pärjään puolisoni kanssa, lasten kanssa?
Nämähän ovat hirveän tärkeitä osia hyvinvoinnissa, -
joka pitäisi katsoa kokonaisuutena, eikä jokainen osa erikseen.
Mutta jos ajatellaan, mitä Raamatussa sanotaan, -
että älkää kootko aarteita maan päälle.
Vaan kootkaa aarteita taivaaseen.
Ainakin kristitty ihminen ajattelee niin, -
että mikä on se pitkä tähtäys, eli toisin sanoen iänkaikkisuus.
Jos meidän tähtäimessä on vain tää maallinen mammona, -
niin Raamattu sanoo, että ahneus on kaiken pahan alku ja juuri.
Raha on se, mikä ihmistä viekoittelee.
Tässä ollaan syvien, perimmäisten fundamenttien kanssa tekemisissä.
Joku on sanonut, että vaan sen saa pitää, minkä on antanut pois.
Se on viisaasti sanottu.
Nyt kun korostin tässä tätä kolmijakoa, mikä on käsityksemme, -
uskosta ja Jumalasta. Sitten on talous ja vallanjako.
Sitten kolmas alue on yksilön moraalikäsitykset.
Tässä on tapahtunut meillä suuri muutos, -
kun aatellaan itsenäisyyden historiaa.
Eihän Suomessa koskaan ole samaa mieltä arvoista oltu.
Sittenkin meillä on yhtenäiskulttuureita, -
joissa porukassa - työväenliike tai muu ryhmittymä -
on ollut vahva yhteishenki, yhteiset pelisäännöt, -
joihin kyllä kristinusko on meillä vaikuttanut.
Jos ajatellaan kymmentä käskyä.
Ei taida kouluissa olla enää seinällä kymmentä käskyä.
Jos ajatellaan nykyisten termien kautta.
Puhutaan ihmisoikeuksista tai niiden julistuksesta.
Nämä annettiin Mooseksen kautta Israelin kansalle.
Sitten Raamatun kautta ovat tulleet meille, eikä niitä ole kumottu.
Niin mikä on sen parempi ihmisoikeus, kun sanotaan, että älä tapa.
Sehän turvaa mun lähimmäistä.
Häntä ei tapeta tai hänestä ei saa lausua väärää todistusta.
Raamattu ja taustalla Jumala itse, joka on nämä kirjoitukset -
vaikuttanut Pyhän Hengen kautta, antaa valtavia aarteita.
Jos me yhteiskunnassa yksilötasolla lähtisimme kulkemaan tätä tietä, -
kyllä meidän elämä paljon parempaa olisi. Ei meistä synnittömiä tule.
Jeesuksen armoa ja anteeksi- antamusta tarvitaan joka päivä, -
mutta elämä olisi paljon parempaa.
Muutamissa tutkimuksissa kerrotaan, -
että enää 27% suomalaisista uskoo Raamatun Jumalaan.
Ja ikäluokittain tarkasteltuna nuoremmassa päässä enää 10%.
Jos kysyttäisiin, kuinka moni uskoo Jeesukseen, ja hän on ainut tie, -
niin prosentit olisivat pienempiä.
Huolestuttavan nopeasti tämä maa on maallistunut.
Joku esitteli tutkimusta, jossa oli kysytty, -
että koetko olevasi uudesti syntynyt kristitty.
Yllättäen ihan nuorimmassa ikäluokassa oli kohouma -
verrattuna pikkasen vanhempaan.
Varmaan on nuorten keskuudessa Sana ollut myöskin esillä.
Että siellä on toivonsäikeitä.
Tämä johtunee siitä, että näitä asioita ei ole opetettu.
Opetuksen määrä koululaitoksessa, se miten kirkkoa kuunnellaan, -
taikka sitten nämä tiedonvälityksen, -
eikä vähiten television ohjelmatarjonta yleisesti ottaen, -
ne vievät meidän ajatuksemme muihin asioihin.
Se ei ole aina sitä, että sanottaisiin ei näille asioille.
Mielenkiintoamme viedään muihin asioihin.
Mikä on hienompi ajatus kuin se, -
että Jeesus Kristus on meidän vapahtajamme.
Kuolen minä tänään tai 50-vuoden päästä, elämäni on täysin turvassa.
Eihän tämän hienompaa viestiä ole.
Sehän on se evankeliumi, mitä apostolit lähtivät viemään.
Jotenkin meiltä ja meitä nuoremmiltakin -
jotenkin se halutaan jättää pimentoon.
Ei siitä tohdi puhua. Voiko sitä kukaan varmaksi tietää.
Ei se nyt ainakaan ole tärkeetä. Mietin sitä sitten vanhempana.
Näähän on näitä kiusauksia, mitä meille laitetaan.
Viime aikoina on paljon puhuttu, -
ja ajankohtaista on tämä per- hearvoihin liittyvä lainsäädäntö.
Ja monet lääkärit ja hoitohenkilökunta haluaisivat, -
että olisi oikeus kieltäytyä tekemästä aborttia. Tämmöisiä asioita.
Ne ovat erittäin kauaskantoisia, suuria asioita.
Mielenkiintoista on se, että Raa- mattu korostaa meidän vastuuta, -
kun luemme Raamattua sieltä alkulehdistä asti.
Meillä on vastuu siitä, miten me käyttäydymme.
Meidän ei tarvitse antautua mihin tahansa suhteisiin.
Raamattu jopa kieltää sen, liittää avioliittoon ja perheeseen.
Meillä on oikeus kieltäytyä siitä.
Ihmisen oikeus omaan ruumiiseensa on Raamatullinen periaate.
Mulla on oikeus omaan identiteettiin.
Ikäviä uutisia ovat väärinkäytökset, -
tai pedofiliat tai muut tällaiset asiat.
Mutta se elämä, mikä meissä on, mikä meissä syntyy, -
Jumala on tarkoittanut sen syntymän.
Useimmissa Euroopan maissa omantunnonvapaus on olemassa,
jos kokee tämän vääräksi, -
niin kyllä se olisi syytä Suomessakin säätää.
Kyllä se on erittäin tärkeä, että me pidetään yllä Raamatun totuuksia.
Ja tänä päivänä on se, että tavallaan käännetään selkä.
Me tiedämme Jumalan Sanasta, että Jumala on elävä Jumala.
Me kaikki joudumme eräänä päivänä -
vastaamaan puhumisemme ja tekemisemme.
Sä voisit nyt meidän katsojille Jouko tässä kertoa, -
mitä haluat heille - ja mitä Henki sanottavaksesi antaa, ole hyvä.
Raamatussa on paljon asioita, mutta sieltä kannattaa ensi alkuun, -
pyrkiä poimimaan keskeiset asiat.
Sen, että Jumala on luodut meidät ihmiset tänne -
hänen luomaansa maailmaan, niin sehän on suurenmoinen uutinen.
Tämä lähtee sieltä Raamatun alkulehdiltä.
Siellä on meille käskyjä viljellä ja varjella sitä maailmaa.
Sieltä löytyy myös Raamatun opetus, -
että meidät on luotu mieheksi ja naiseksi. Se viittaa avioliittoon.
Raamattu on joskus rankakin kirja.
Se kertoo myös siitä, miten ihmiset ovat joskus epäonnistuneet -
näitten käskyjen noudattamisessa.
Israelin kansan historia oli vaikeata, ja ahdistavaakin historiaa.
Siksi jotkut ajattelevat ehkä, -
että Raamatussa on ihmisen ajatuksia Jumalasta.
Tämä ei ole Raamatun viesti, vaan Raamattu kertoo siitä,-
mitä Jumala ajattelee meistä, mitä hän haluaa kertoa itsestään.
Raamattu kertoo minkälaisia seurauksia valinnoillamme on.
Hyviä tai huonoja meille itsellemme ja meidän läheisillemme.
Raamatun keskeisin hahmo on Jeesus Kristus.
Kun käyt lukemaan Uutta Testamenttia, -
voit heti pistää mieleesi, että Jeesus Kristus ei ollut kuka tahansa henkilö, -
vaan Jumala, yksi Jumalan kolmesta persoonasta.
Jeesus Kristus, joka oli ollut mukana jo maailman luomisessa.
Joka sitten tuli ihmiseksi.
Se, että Jeesus tuli ihmiseksi, ei ollut satunnainen suunnitelma.
Jo ennen kuin Jumala loi maailman ja ihmisen, -
Hänellä oli valmis pelastussuunnitelma.
Hän tiesi, että ihmisellä on vaara langeta syntiin.
Israelin kansan kautta Hän antoi Jeesuksen syntyä meille.
Jeesus kulki inhimillisen elämän, kärsi paljon ihmisenä, -
koki ihmisten hylkäämiseksi tulemisen.
Koki myöskin sen, että Jumala ristillä hylkäsi Hänet.
Mutta sittenkin Hän antoi elämänsä Jumalan käsiin.
Kun Hän kuoli, Hän kantoi meidän syntimme.
Kun Hän nousi ylös kuolleista, Hän osoitti sen, että Jumalalla on -
ihmeellinen suunnitelma meitä varten, iankaikkinen elämä.
Kiitos Jouko. Mm. Israel-asiat jäivät vielä käsittelemättä, -
sinä olet kirjoittanut kirjankin Israelista ja rakastat Israelia.
Ehkä jonain toisena kertana.
Kiitos ja siunausta eduskuntatyöhösi. - Kiitos.
Tekstitys: Ilpo Törnqvist