ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Nendes saadetes on näha Jumala imelisi tegusid.
Seegi saade pole selles osas mingi erand,
vaid me näeme, kui suur ja püha on Jumal ja kuidas Tal ei ole piire.
Tere tulemast, Pertti Palomäki.
Tänan!
See nimi viitab selgelt Pohjamaa päritolule.
Oled sa sealt pärit?
Olen pärit Ilmajoe lähedalt Huissi külast.
Seal ma sündisin ja elasin 18 aastat.
Seejärel kolis me pere ühte kirikukülla.
Kasvasin peres, kus oli 13 last. Mina olin vanuselt teine.
Tänu Jumalale, see oli kristlik pere.
Mul on olnud mitmeid kogemusi
ja ma ütleksin, et elu koosneb pöördepunktidest.
Esimene oluline pöördepunkt oli see, kui ma olin umbes 4 aastane.
Mu vanemad olid usklikud
ja me koguduses oli üks vana mees - koguduse vanem,
kes oli väga haige ja teadis, et õige pea peab siit ilmast lahkuma.
Ta kutsus mu isa külla ja isa võttis mind kaasa.
Mind, väikest poissi.
Mäletan seda lugu, nagu see oleks alles eile olnud.
Läksime sinna hobuse ja reega, kuna oli talv.
Kui läksime uksest sisse, lamas vana mees voodis.
Ta oli väikeses toas. See oli kogu majas ainuke tuba.
Ta nägi mind ja kutsus mu kohe oma voodi juurde ja palus põlvitada.
Ta õnnistas mind ja laulis vaimulikke laule.
Mäletan, kuidas ta ühte laulu laulis.
Kui läksime mõne tunni pärast minema, lahkuski ta ajalikust elust igavikku.
Sa said tulevaseks eluks esimese õnnistuse.
Jah ja ma võiksin öelda, et on väga tähtis teha lastetööd.
Õnnistame lapsi, juhime nende elusid
ja räägime neile juba varakult tõsiasju igaviku teemadel.
Ja räägime ka Jumalast.
Kui mõelda, et sa olid siis alles mõneaastane
ja mäletad neid laule ja muid asju veel,
mis talletuvad lapse mällu ja meelde nii, et need on seal elu lõpuni.
See tunne on märkimisväärne, mille ma siis sain.
See kannab sind kogu elu.
Kui mõelda paljudele kodudele,
kus on just vastupidised dramaatilised ja ka traagilised kogemused,
mis mõjutavad lapsi negatiivselt kogu nende elu.
See ongi üks tegur nii tänapäeva Soomes kui ka mujal.
Lapsed kasvavad sellises keskkonnas, kus keskkonna mõju on vales suunas.
Ehk siis armastuse puudumine ja traagilised juhtumid.
Need jätavad sügavad jäljed.
Jah. Peab ütlema, et kuigi meid oli 13 last, jätkus armastust kõigile.
Kui vaadata tänapäeval 13 lapsega peret,
siis on nii, et kivi hõõrub kivi.
Mäletan ka seda lugu, kui keegi tuli meile esimest korda külla
ja küsis, kui palju me peres siis ka lapsi on?
Siis ema vastas, et üks üle tosina.
Oli sul lapsena veel sarnaseid kogemusi?
Mäletan seda, kui õppisin lugema. Lugesin muidugi Piiblit.
Mäletan, et riisusin rehaga oja äärt ja nägin seal rästikut.
Tahtsin ta rehaga maha lüüa, aga ta pääses põgenema.
Õhtul kodus olles lugesin Piiblist järgmise kirjakoha.
Kohe Piibli algusest, kus Jumal ütles inimesele,
et inimene lömastab ussi pea.
Palusin siis lapse usus: "Jumal, kuna nii on kirjutatud,
siis aita mind homme hommikul, kui sinna tagasi lähen,
et saaksin teha seda, mida Piibel ütleb."
Juhtuski nii, et kui läksime heinamaale tööle,
hüppasin hobuvankrilt maha
ja jooksin kohe sinna, kus olin rästikut näinud.
Rästik oligi kohal ja ma sain teha seda, millest olin unistanud.
Tegevusena polnud see oluline asi.
Aga see oli oluline, et Jumal vastas palvele!
Kuigi need asjad tunduvad olevat tähtsusetud,
siis Jumal näitas, et Ta on olemas.
Samas näitas Ta ka seda, mis Ta Sõnas on.
Jumal valvab oma Sõna üle.
Ta õpetas sulle, et ka kõigis muudes asjades toimib Ta oma Sõna järgi.
Jah. Ja see, et siin oli lapseusk.
Kuidas su elu noore inimesena nende kogemuste varal edasi läks?
Ma õppisin ja meie koguduses oli igal pühapäeval pühapäevakool.
Seal ma käisin ja õppisin neid asju sügavamalt tundma.
Hiljem olin kaasas laagritöös.
Siis mitte vaid laagrilisena, aga ka abilisena.
Pean tunnistama, et vanemana tegin seda tükki,
et lendasin oma lennukiga üle laagri ja viskasin sinna alla karamellkomme.
See oli mu hilisema aja laagrikogemus.
Millal sa vaimselt uuesti sündisid?
Millal Jeesus täielikult su südamesse tuli?
See sai alguse lastelaagrist.
10 aastasena tundsin, et tahan saada lähedasemaks Jeesusega.
Siis palvetati ja ma kogesin, et Jumal pole mind hüljanud.
Et Ta tahab olla mulle lähedal ja juhtida mu elu.
Käisin ka ristimisel.
Sellest ajast on mul head vaimulikud kogemused.
20 aastasena läksid sõjaväkke. Kas su usk säilis seal?
Mitmetel usk vähenes sõjaväes olles, aga kuidas sul oli?
Enne sõjaväge tegin koguduses noortele tööteraapiat.
See oli hea põhi. Sai noortele ja lastele rääkida vaimulikke asju.
Sõjaväes sattusin kokku ühe kristlasest noorsõduriga.
See toimus juba esimesel teenistusnädalal.
Siis kuulutati raadios, et tegutseb piibliring.
Teatasin, et me lähme sinna, aga vanemad usklikud sõdurid ütlesid,
et ära mine, kuna sõjaväe pastor on "pime", joodik ja valetaja.
Ütlesin, et see on piibliring ja me ikka läheme.
Võtsime Piiblid kaasa.
Meid oli 5-6 sõdurit ja sõjaväe pastor.
Kui läksime piibliringi, siis teised sõdurid imestasid,
et kes need noorsõdurid sellised on, et tulevad piiblitundi Piiblid käes!
Huvitaval kombel polnud ka sõjaväe pastoril Piiblit.
Ta rääkis teatud lugusid, aga me tõdesime,
et need ei toetu Piiblile.
Me vestlesime nendel teemadel ja ütlesime,
et oleme nendes asjades teist meelt.
Et Piiblis on ju hoopis teistmoodi kirjas.
Käisime seal piibliringis 2 korda.
Kui teine selline teenistus läbi sai, teatas sõjaväe pastor,
et teda järgmisel korral pole, kuna tal on muud tegemised.
Et siis noorsõdurid see ja see viivad ise seda piibliringi läbi.
Ja edaspidi me viisimegi ise seda piibliringi läbi.
See kasvas suureks.
Mitme kuu möödudes oli seal kümneid sõdureid.
Oli väga viljakas aeg.
Kümned sõdurid tulid usule ja nende elu muutus.
Nad viisid selle usu kaasa ka oma kodudesse.
Nii et pole teada, palju vaimulikke lapsi tollal sündis?
Vaimulikus töös ei tea kunagi, kui kaua see töö vilja kannab.
See on edasikandev töö. Need, kes kuulevad, need viivad edasi.
See on Jumala õnnistatud töö.
Kuidas su elu edasi läks? Sa ilmselt õppisid Vaasas?
Mingi aeg õppisin Ilmajoel, siis Kurikkas.
Ja Vaasas kõrgkooli kursustel, kus ma olin ka õpetaja.
Mis alale sa läksid?
Viimased õpingud olid majandusteaduse alal,
aga kõrvale õppisin veel aerodünaamikat ja termodünaamikat.
Termodünaamikast sai mulle mu eluülesanne.
Su tööelu läkski nende asjade peale?
Jah, mingil ajal lõin ma oma firma.
Arendasin soojuse salvestamise seadmeid. Sain mõned patendidki.
Jumal õnnistas seda tööd väga ja ma tegin seda usinasti 10 aastat.
Kuidas kulges su eraelu? Kas sa abiellusid?
1,5 aastat peale sõjaväge ma abiellusin.
Meil oli 5 last.
Minu süü tõttu läks see abielu kahjuks karile.
Siis ma kolisin tööasjus Eestisse.
Nüüd sa oled olnud 2 a pensionil, aga sinna maani olid Eestis?
Peaaegu pensionini olin seal.
Oled jätkanud samu ärisid?
Soomes ma enam palju ei teinud.
Elektriala õppimine oli pikk
ja sellel alal sai ka Soomes veidi tegutsetud.
Kuna olin Eestis väga pikalt, õppisin ka eesti keele ära.
Omast arust väga hästi.
Milliseid avastusi sa tegid uskliku ärimehena Eesti kohta?
Eesti maa ja rahva kristliku olukorra kohta?
Seda oli selgelt näha,
et kui iseseisvus oli tulemas ja kui see siis tuli,
siis inimesed olid kirikutes ja võtsid aega pikkadeks palveteks.
Kui inimesed vabanesid kommunismi ahelatest,
teenisid nad tõsiselt Jumalat.
Aga aeg läks edasi ja tänapäeval on olukord üsna halvaks läinud.
Et siis nälg Jumala Sõna järele kadus ja asemele tuli nälg raha järele.
Saades kaasatud Lääne süsteemi,
puudusid neil varasemad kogemused selles.
See kadus käest ja raha muutus ülioluliseks; sai nende ebajumalaks.
Kõik muu ununes
ja sellel on väga halvad tagajärjed tänapäevalgi.
Sissetulekud on jagunenud nii, et vahed on väga suured.
Mõndadel läheb eriti hästi, aga osad kannatavad ka nälga.
Milline on Eesti tööline võrreldes Soome töölisega?
Nad olid väga korralikud töölised.
Peab mainima ka seda veel,
et nad püüdsid teha rohkem, kui keskmine Soome tööline.
Oli motivatsiooni, sest oldi just vabanenud.
Ja nüüd nad tahtsid kiiresti edasi liikuda. See oli mootor.
Kuidas sa näed, olles ettevõtja
ja see, et Jumal oli kogu aeg koos sinuga -
milliseid Jumala tegusid juhtus Eestis nende 20 aasta jooksul?
Kas tuleb midagi meelde?
Neid olulisi juhtumeid oli palju,
sest ma pole Jumalast kunagi loobunud.
Üks huvitav juhtum oli järgmine.
Lõpuaastatel oli see,
et olin ühes suures tehases tegemas ümberkorraldusi.
Seal tehases oli üks suur lükanduks, mis kaalus umbes 2 tonni.
See oli 3,5-4m kõrge ja ta liikus rööbastel edasi-tagasi.
Üleval olid juhtseadmed, mis tuli maha võtta.
Kui mehed hakkasid neid juhtseadmeid maha võtma,
siis ma hoiatasin neid, et nad oleksid ettevaatlikud.
Et kui selle ukse alla jääd, oled pannkook valmis.
Inimesest jääb järgi vaid pinnalaotus.
Nii kui ma seda ust puudutasin ja käe ära võtsin,
tundsin, kuidas see uks langeb mu peale.
Järgmine, mida ma mäletan, on see, et ma olin õhus.
Jalad ukse kohal, pea uksest eemal.
Ma lendasin uksest eemale ja ma ei puudutanud üldsegi maad.
Siis nägin ees rauast töölaudu.
Kartsin, et löön oma pea vastu lauajalgu ära.
Aga ühtäkki toppasin,
sest uks kukkus ja just minu kinga kanna peale.
See pidurdas mu lendu. Midagi ei juhtunud.
Ka jalale ei tulnud mingit jälge ega mitte midagi.
Sellega see asi ei lõppenud. See oli ohtlik olukord.
Tehase juhataja vaatas kogu seda lugu hiljem turvakaameratest.
Ta helistas mulle ja ütles, et midagi märkimisväärset on juhtunud.
Meil on selline pilt, kus sa hõljud õhus.
Täiesti maast lahti. Jalad ukse kohal ja pea uksest eemal.
Ja sul olid seljas musta värvi riided.
Aga sinu ja ukse vahel on keegi, kes on sinu sarnane ja täitsa valge.
Peab ütlema, et see oli suur Jumala ime!
Seal olid inglid!
Mida sa kogesid selle hirmsa juhtumi ajal ja järel?
Mu esimene kogemus lapsena oli mu elus kui pöördepunktiks
ja see oli ka mu elus kui pöördepunktiks.
See pöördepunkt on mu elus väga tugev.
Siis ma tõdesin taas, et Jumal kannab hoolt omade eest
ja et mingi eesmärk on veel, miks ma pean veel elama.
Vaevalt jättis see vahejuhtum külmaks ka seda firmat, kes neid pilte vaatas.
Selle üle imestati seal väga.
Jumal saab ka sedakaudu evangeeliumi viia.
Üks pöördepunkt oli paar aastat tagasi, kui sa jäid pensionile.
Siis tuli su ellu taas muutus. Mis siis juhtus?
Pensionile jäädes oli meil Eestis maja. Ma olen uuesti abielus.
Ja kuigi ma käin seal tihti, oli eesmärk siiski jääda Soome elama.
Võtsin oma õe kaudu ühendust Jussi Latvalaga,
et ma saaksin sinna minnes viia mingi koormatäie asju.
Peale esimest koormat helistas Jussi Latvala ja ütles,
et on vaja viia toitu lastelaagrisse Ikaalistesse.
Võtsin Helsingi lähedalt toidukoorma ja viisin lastelaagrisse.
Siis Jussi helistas tee pealt, et laagrijuht ei saa tulla.
Et Hanna on haige, kuna ta vigastas oma jalga.
Et kas ma saaksin jääda laagrisse?
Vastasin jah.
Olin juba laagrikoha lähedal, kui Jussi helistas mulle uuesti:
"Mul on 40 kraadi palavik.
Sa lubasid jääda laagrisse ja jääd nüüd üksi!"
Sealt algas mu laagritöö nagu ma varem olin rääkinud.
Varasem kogemus piirdus mul karamellide pildumisega õhust.
See laager oli mulle aga hea kogemus.
Laagris olid vene lapsed.
Nad olid sellised, kes jooksevad peaga vastu seina ja silm ka ei pilgu.
Nüüd sa oled tugevalt olnud kaasas Idäntyö RY-s-( Idatöö seltsis),
mis teenib Narvas elavaid inimesi. Kas on nii?
Ida-Virumaa ja just Narva on peamised eesmärgid.
Ja ka Leedu ja Läti, kuhu me asju viime.
Meilt käib nii palju kaupa läbi,
et see ei lähe ainuüksi Ida- Virumaale.
Mõne kuu jooksul 300m3 ühes kuus.
See on suur kogus. Suure osa sellest moodustab toidukraam.
Peaaegu igal nädalal oma 100m3!
Jah, see on märkimisväärne panus.
Aga ma näen, et see kaupade vedu pole iseenesest peamine asi.
Peaasi on miski, mille kohta toon näite eelmisest suvest.
Meil korraldati lastelaager.
Sinna püüti saada puudustkannatavaid lapsi,
kes muidu ei saaks osaleda kuskil lastelaagrites,
sest seal peaks iga lapse eest maksma 100 EUR.
Aga nüüd oli vaja viia neid koguduse korraldatavasse vaimulikku laagrisse.
Meie eesmärk oli saada kokku 500 inimest ja me tegelikult saime ka!
Esimesed olid suured lapsed, keda oli üle 50.
Nende eest maksime kõik maksud.
Siis olid lapsed kahes osas. Esimeses osas 250, teises u 200.
Paljud olid laagris esimest korda ega teadnud Jumalast mitte midagi.
Ma organiseerisin süsteemi ja laagrikorraldust.
Ühtäkki selgus, et olid suured probleemid valvuritega.
Neid ei saanud sinna võtta. Õnnestus ainult väravavalvur saada.
Seegi oli hea, et me saime väravavalvuri.
Muretsesin esimesel laagrihommikul selle pärast,
kuidas me hakkama saame.
Olen ju näinud selliseid lapsi
ilma igasuguse ohutundeta suvaliselt ringi jooksmas.
Siis üks kohalik usklik tõi mulle sõnumi,
et ta oli näinud nägemuse.
Ta nägi sellise nägemuse,
kus meie laager, mis oli mere ääres ja teisel pool oli mets,
et selle metsa kohal oli kogu maa-ala ingleid täis,
kellel olid tulised mõõgad väljas.
See oli märkimisväärne!
Mõtlesin, et no ehk saame siis hakkama.
Siis tuli üks Soome tuttav.
Nad ei tundnud teineteist ega rääkinud sama keelt,
aga ta rääkis täiesti samasugust juttu.
Peab tõdema, et see inglivalve oli väga tõhus.
See oli ka hea, et meil oli väravavalvur.
Kui inglid oleks olnud väravas valves, oleks see olnud liiga pimestav.
Aga väravas oli tavaline inimene.
Inglite valve oli nii võimas, et isegi sääsed ja kärbsed ei pääsenud läbi.
Kõik imestasid, et miks seal polnud ühtki sääske ega kärbest!
Ma polnud kunagi varem nii viisakaid lapsi näinud.
Nad tegid kõike andunult kaasa.
Nad olid pärit rasketest oludest ja said nüüd kogeda jumalikku armastust.
Jumala Püha Vaim oli kogu aeg kohal
ja Tema kohalolu tulemusena oli näha ka vilju.
Just!
See on rõõm, rahu.
Ja kõik saab olla Jumala armastuse sihtmärgiks.
Jah. Ja veel seda, et sellest laagrist moodustus palvelaager.
See oli jagatud rühmadeks, kus igas rühmas oli 8-10 last.
Igas rühmas oli 1 või 2 juhti ühes ruumis.
Mitmed, kes kuulsid esimest korda, tahtsid palvetada.
Alustati õhtupalvetega, mis muutusid igaõhtusteks pikkadeks palveõhtuteks.
Lõpptulemus oli see, et need lapsed, kes enne ei teadnud Jumalast midagi,
palvetasid oma isade eest, keda nad polnud näinudki.
Emade eest, õdede ja vendade eest, aga mitte iseendi eest.
Nad muretsesid rohkem ümbritseva pärast ja õppisid palvetama.
Kuidas on Narva piirkond nende aastatega muutunud,
kui te seal olete käinud?
Sealt on tulnud mõni kiri,
kus lapsed on kirjutanud märkimisväärseid vastuseid.
Nad kirjutasid, et kui nad laagrist koju läksid, said nad endale Pildipiibli.
See oli venekeelne. Laager oli ka vene keeles.
Ja kui nad siis koju läksid - need, kes meile kirjutasid,
rääkisid nad kodus esimese asjana sellest, et nad olid usklikuks saanud
ja õppinud tundma Jumalat.
Nii põnev on lugeda neid kirju, kus emagi on hakanud lugema laste Piiblit
ja tänu sellele ka muutunud.
Ja kui isa käis enne nende juures ja nad muudkui tülitsesid kõvasti,
siis nüüd näib, et mingi muutus on toimunud.
Nii need lapsed kirjutavad.
Jõuludeks saime saata neile Uued Testamendid ja Psalmid.
Nüüd on emale ja ka isalegi rohkem lugemist.
Sellest näeb konkreetselt, mida Jumal tänapäeval teeb,
kui Teda tõsiselt appi hüütakse.
Aga kuna meie pool tundi on kohe mööda saamas,
palun, et jagaksid vaatajatega, mida Jumal juhib sind ütlema. Palun.
Tahan julgustada kõiki vaatajaid sellega,
et me võime usaldada Jumalat.
Mul oleks palju rääkida sellest, kuidas Jumal juhib
ja on aidanud selles töös.
Aga igaühel meist on hea Isa taevas, nagu Jeesus õpetas Meie Isa Palves.
Kui me seda meeles peame, on meil otseühendus "ülakorpusega".
Aitäh, Pertti, et oled jaganud, mida Jumal on su elus teinud.
Ja et sa näed, et kui te abistate Eestis, Lätis ja Leedus,
kuidas sealsed inimesed saavad kogeda seda rõõmu,
kui te viite sinna toitu ja riideid ning räägite neile Jeesusest.
See on kandnud teid, teenijaid, aga te näete ka neid vilju.
Jah. Ja see vili läheb edasi.
Ma tean, et mitmetest nendest lastest saavad veel Jumala Sõna kuulutajad.
Jumal õnnistagu seda Ida-tööd Eestis ja Baltimaades
ja Jumal ise juhtigu teid ja andku teile rõõmu selles töös.
Tõesti! Aitäh!
Oled just vaadanud saadet ISANDA LAUAS.
Kui see saatesari on sind puudutanud, võid toetada TV7 tegevust,
et ka paljud teised saaksid puudutatud.
Eesti TV7 tegevust võid toetada helistades numbrile 900 1777 (7 eur)
või teha pangaülekande.
Pangaarvenumbrid leiad www.tv7.ee
Tõlge: Raul Jürimaa