ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Seekordne külaline on eriliselt vilunud
Piibli, selle uurimise ja eriti Uue Testamendi teoloogias.
Tere tulemast Timo Eskola!
Oled väga vilunud ja kirjutanud ka tõeliselt palju raamatuid sel teemal.
Mitu raamatut sa oled avaldanud?
Võiks öelda, et 25. Neid on eriliiki. Osad on ka ülikooli uurimustööd.
Mõned on ka päris paksud?
Sellega on see asi,
et mida vanemaks saad, seda paksemad raamatud tulevad.
Enne, kui läheme su viimase raamatu juurde, räägi oma taustast.
Kes see Timo Eskola selline on ja kus ning kuidas möödus noorusaeg?
Pärit olen Pori ja Rauma kandist. Koolis käisin Poris.
Seal algas ka mul karjäär. Pori on selline töölislinn.
Seal on ikka päris soomelik keskkond võrreldes Helsingiga,
mis nüüd on päris teistsugune.
Sa läksid hiljem õppima ülikooli, aga su elus oli teatud ajaperiood,
enne, kui astusid teoloogia teaduskonda?
Peale kooli läksin 3 aastaks Kauniaise Piiblikooli.
Alguses õppisin seal noorsootöö juhiks.
See oli hea aeg, kus sai imelises rahus õppida Piiblit tundma.
See omas mu tulevasele elule suurt tähendust.
Kui mõelda selle vaimuliku sügavuse peale,
mida oled oma raamatutes käsitlenud,
siis mis sa arvad, kui seda perioodi poleks sul olnud,
oleks see kõik ju olnud palju nõrgem?
Ma ise arvan, et sellel oli minu jaoks suur isiklik tähendus.
See oli koht, kus sain 3 aastat olla hea piibliõpetuse juures.
Nooruses oli see elu parim aeg.
See oli tähtis ja sealt süttis mul tõeline ind Piibli lugemiseks ja uurimiseks.
See on kestnud nendest aegadest kuni siiani.
Sel ajal loodi sulle selline aluspõhi, mille peale oled kõik selle ehitanud.
Milline ajaperiood oli need 5 aastat ülikoolis?
See oli ka päris põhjalik. Oli ju väga palju õppida.
Õppisime kreeka ja heebrea keelt ja kirja.
Siis oli palju piiblialaseid küsimusi,
kuna mitmed õpetajad õpetasid Piiblit üsna radikaalsel moel.
Puutusin kokku ka küsimustega,
mis on olnud mu tähelepanu keskpunktis ka hiljem.
Sa olid 3 aastat Piiblikoolis, kus said osa otsekui Piibli tuumikõpetusest,
kuid seejärel sattusid ülikoolis hoopis teistsugusesse õpetusmaailma
ja kogesid kindlasti, et see pole see, mida olid varem õppinud.
Nii see on! Ja peab tõdema,
et teoloogia radikaliseerumine 70-ndate lõpus
oli läinud väga kaugele. Seda oli selgelt näha.
Hiljem on see veelgi kaugemale läinud ja küsimused on läinud raskemaks.
Aga siis sai selgeks asjaolu,
et teaduskond ei tahagi valmistada vaimulikke ette kiriku jaoks,
vaid et tegu on sellise üldise õpetusega eriteemadel.
Palju sõltus muidugi erinevatest inimestest ka.
Ülikoolis on olnud ka palju jumalakartlikke õppejõude.
Seal on kirju seltskond
ja seal on koos õitsenud kõikvõimalikke nägemusi ja arusaamu.
Nüüd 2000-ndatel nad rõhutavad, et see on riigi ülikool
ja seal elatakse ühiskonna väärtuste järgi.
Et kirik võib oma vaimulikud sealt saada, kui tahab,
aga see pole ülikooli asi seda reguleerida.
Olukord on palju muutunud!
Sa oled ametilt uurija.
Mil moel sobivad siia Piibli ja usuasjade teadusliku uurimise meetodid?
See on päris raske küsimus, kuna teaduslikud meetodid
on aja jooksul päris palju muutunud.
Ma ise olen huvitunud Piibli uurimise ajaloost.
1700-ndate paiku - siis üle 200 aasta tagasi,
oli Saksamaal ja ka Inglismaal selliseid ülikooli õppejõude,
kes avasid Piiblit sel moel,
et mitte mingi üleloomulik asi polnud nende meelest tõde.
Alguses tuli sealt päris koomilisi selgitusi, kui nad püüdsid selgitada,
milline hääl kostus taevast Jeesuse ristimise hetkel?
Üks tõsiseltvõetav õppejõud kirjutas,
et üks meteoriit lendas üle ja sealt see hääl tuligi.
Seda mõisteti valesti.
Inimesed olid valmis arutama mida iganes,
et saada see üleloomulik välja Uuest Testamendist ja Jeesusest.
Eriaegadel käis see erimeetoditel.
Hiljem hakkas tulema teistsuguseid selgitusi.
Kuid paljude nende ühine joon oli see, et kõik tahtsid Piiblist midagi välja jätta.
See on üks vaatenurk.
Teine vaatenurk on see, et seda ei pea tegema.
Kui Piiblit uuritakse teaduslikult, siis see tähendab seda,
et piiblitekste peab mõistma võimalikult parimal moel.
Nagu me teame, on Piibel Püha Vaimu poolt inspireeritud,
Jumalalt antud ja inimesed on selle inspiratsiooni sees kirjutanud
nii nagu Jumal on tahtnud.
Kas see lähtekoht siin pole mitte see, et seda saab mõista vaid vaimus?
See on ka raske küsimus.
Põhimõtteliselt räägib Paulus risti tähendusest.
Ja ka sellest, et see on inimese elus kõige tähtsaim asi
kohtuda ristiga ja veelgi enam Kristusega, kes oli ristile naelutatud
Uurija võib muidugi tekstist näha, et see on Pauluse tähtis mõte.
Ta võib sellest isegi raamatu kirjutada.
Aga siis tekkib küsimus,
kas lugeja mõistab, kui oluline see talle isiklikult on?
Nii et see pole inimese mõista, vaid Püha Vaim ise avab selle inimesele.
Et see on piibellik. Piibel on nii imeline raamat.
Nii et kuigi see võib olla lihtsalt raamat su riiulis,
peitub selles samas Jumala vägi, et sind päästa.
Seda ei suuda uurijad eristada ja selgitada.
See on see, mis avaneb ainult koguduses.
Piiblis öeldakse, et Püha Vaim õpetab teile kõike.
Püha Vaim on see, kes võib avada Piiblit
ja õpetada sellest aru saama.
Aga tihti on Püha Vaim, see Jumala kolmas isik, maha vaikitud.
See on tõsi. Ja kui mõelda Piibli lugemise ja mõistmise peale,
siis esimene lähtekoht on see, et peaks palvetama.
Hea piibliuurijagi teeb seda.
Nagu Luter omal ajal ütles, kui ees seisis mõni oluline tegevus
nagu kasvõi Piibli uurimine või midagi sarnast. Ta ütles:
"Esmalt tuleks palvetada, otsekui inimese tööl poleks mingit väärtust
ja ainuüksi Jumal saab seda teha.
Seejärel aga tuleb ise tegutseda, otsekui Jumal ei saaks midagi teha
ja kõik sõltub vaid inimesest."
Need 2 poolt on omavahel seotud.
Ja oleks tore, kui ka ülikoolis valitseks sama vaimsus.
Sa oled ka Piibli ajalugu palju uurinud. Mis juhtus 325 aastal?
Mis juhtus teoloogilisel pinnal,
kui tuli Konstantiinus Suure Rooma-Katoliiklik usk,
millega ka juudi juured "välja visati"?
Oleneb, millise mätta otsast vaadata.
Usutunnistustest näeb seda, et siis oldi selles suhtes valvel,
mis on valeõpetus ja mis on see miski koguduses,
mille pärast loobutakse Kristusest.
Hakati määratlema, mil moel hoida Kristusest kinni.
Aga aegade jooksul on toimunud see, et juured on katkenud.
Tänapäeva Piibli uurimistes on see hea asi see,
et taas on moes see juudi juurte otsimine.
Seda on tehtud kümneid aastaid ja sellest on saanud tähtis uurimisala,
nii et selle kaudu tehakse pisut parandustöid.
Sa kirjutasid väitekirja Uue Testamendi teoloogiast.
Mis selle nimi oligi?
Väitekiri rääkis Pauluse arusaamast ülestõusmise kohta Rooma kirjas.
Kas see oli su 23 raamat?
Ei, väitekirjast oli möödas palju aega.
See raamat, mis minu jaoks hiljem tähtsaks sai,
puudutab Uue Testamendi tervikõpetust.
Panin sellele veel meelituseks nimeks "Uue Testamendi narratiivne teoloogia".
See viitab sisule.
Ehk on tore kirjutada Uue Testamendi teoloogilisest sisust
ja püüda leida sealt tähtsaid jooni.
Sa oled nüüd mitu aastat olnud uurija Soome Teoloogilises Instituudis.
Ütle vaatjatele lühidalt, mida seal tehakse?
Teoloogiline Instituut loodi juba kaua aega, 25 aastat tagasi.
Seda olid loomas meie suured ärkamisorganisatsioonid. Neid on 8.
Mõte oli selles, et taheti paremaid kirikuõpetajaid Soome kirikutesse.
Muidugi ka usuõpetajaid ja kõiki teisi, kes selles vallas tegutsevad.
See on sedatüüpi organisatsioon,
kus antakse teoloogia tudengitele täiendkoolitust.
Seda tüüpi töö meil ongi!
Teil siis on üliõpilasi, kes samal ajal õpivad ka ülikoolis?
Jah on.
Nii et sa oled eluaja jooksul üliõpilastega palju kokku puutunud?
Jah, kogu tööea jooksul olen ma töötanud üliõpilastega.
Sa oled näinud mitmesuguseid aegu ja üliõpilasvoolusid -
kuidas on need muutunud nende 30 aasta jooksul?
Kui ma ise 70-ndate lõpus teoloogiat õppisin, oli selline seisukoht,
et kui läksid teoloogiat õppima, siis pidid ise usklik olema.
Sinna niisama juhuslikult ei sattunud.
Aga nüüd 2000-ndatel on olukord ümber pöördunud
ja usuteaduskonda võib sisse astuda ka kultuurilistel põhjustel.
Kui usu eriala huvitab samamoodi nagu teisedki erialad.
See peegeldab ka noorte hulgas toimunud muutusi.
Noorte maailmas on kristlik kasvatus ja väärtuste maailm palju muutunud.
Aastate jooksul olen näinud,
et Lääne maailma kultuur muutub väga suure kiirusega.
Sinu viimane ja värskeim raamat on
"Tõlgenduste ahelates - Heikki Räsäineni tahumatu Piibel."
Kes see Heikki Räisänen on?
See raamat sündis tahtest olla enam vilunum ja sügavam
Piibli tõlgenduste uurimises.
Heikki Räisänen on olnud Soomes üle 30 a Uue Testamendi professor.
Tema kaudu ja läbi tema töö uurisin Piibli tõlgenduste arengut.
Heikki Räisänen on soomlaste seas tuntud
oma liberaalsete vaadete poolest.
Ja nüüd oli mul võimalus pöörata pea peale
kõik need aega jooksul tekkinud libersaalsed nägemused.
Neid on aastakümnete jooksul olnud erinevaid.
Selle raamatu eesmärgiks on aidata inimestel läbi selle analüüsi
mõista kõiki neid kummalisusi, mis esinevad Piibli teemalistes aruteludes.
Võib lugeda ka päevalehti või kirikulehti ja ma ütleksin,
et seal on päris õudsaid väiteid Piibli kohta.
Neil on alati pikad juured ja need tõusevad mingi küsimuse pealt.
Minu meelest on hetkel tähtis ka ajaloo tundmine,
sest see võib aidata mõista tänapäeva arutelusid.
Kui üliõpilastel oli ülikoolis tugev positsioon, seisukoht
ja see õpetus, mida sina oled andnud,
siis see on tegelikult läinud tuhandetele üliõpilastele?
Ega kõigile ka kogu õpetus külge jää!
30 aasta jooksul alustas igal aastal 200 õppurit,
mis teeb kokku 6000 inimest.
Suurem osa tänapäeva kirikuõpetajatest on vähemalt tutvunud selle materjaliga.
Ja kui tänapäeva Soome
piibliteemalised arutelud tunduvad olevat üsna liberaalsed,
siis põhjus on selles, et kõige selle mõju on Soomes olnud juba pikemat aega.
Õnneks aga on pikka aega olnud vastukaaluks ka teistsugust õpetust.
Ajalugu aitab mõista seda olukorda.
Kui sa kasutad sõna "tahumata", siis mida see tähendab?
See on sõnade mäng.
Heikki Räisänen on kirjutanud raamatu "Tahumata Piibel".
Tal on arusaam, millest ta ise ka 70-ndatel kirjutas,
et tema meelest pole Jumala ilmutust kui sellist olemas.
Ehk siis Piibel pole Jumala Sõna!
Seda ta ütles tollal, 1972. aastal, kui ta kirjutas mustvalgel,
et Piibel on vaid kogum inimeste mõtetest Jumalast.
Iseenesest on tegu juba vana ideega,
mille ütlesid välja ka mitmed Euroopa kultuuripersoonid 1800-ndatel.
See polnud midagi üllatavat.
Üllatav oli aga see, et tema võttis need mõtted oma õpetusse.
Siit tõusevadki need mõtted sellest "Tahumata Piiblist".
Ta kujutab ette, et Piibel on vaid erinevate inimeste mõtted
jumalikust tegevusest ja jumalikkusest.
See termin kujutab teravalt tema nägemust Piiblist.
Kui mõelda, et on olemas inimeste mõtted Jumalast,
siis kustkohast nad võivad teada Jumala kohta, kui on vaid mõtted?
Kui pole Piiblit ja on vaid inimeste jutt. Kust siis inimene teab Jumalat?
Kahjuks on nii Räisäneni kui mõne tema kolleegi vastus: "Ei kusagilt."
Ta räägib, et on olemas selle aja pärimusi, kus räägiti jumalustest.
Neid arendati edasi ja juurde tuli uusi jutte.
Selline nägemus minetab Jumala täielikult.
See on kõigest käsitlus.
Nii see on!
Ehk siis meil on teoloogiline ülikool, mis kord sai rajatud inimeste poolt,
kes uskusid, et Piibel on Jumala Sõna,
aga nüüd on see hakanud kaugenema sellest põhimõttest
ja keegi ei taha selle teemaga tegeleda.
See tõesti on kõvasti muutunud.
Samas, olles jõudnud aega, kuhu oleme,
peab tõdema, et palju sõltub siiski ülikooli õppejõududest isiklikult.
Sest on ka usklikke õppejõude, kes väidavad,
et Piibel on Jumala Sõna ja kirikule tähtis
ning nad ise on jumalakartlikud ja kirikuringkonnas tegutsevad inimesed.
Aga osa õpetajaid järgib tõesti ilmalikku joont,
püüdes seletada ka Piiblit selle järgi.
Uurimused näitavad,
et osa kirikuõpetajaid ei usu näiteks neitsist sündimist ja muid selliseid asju.
Ja kui ei teata, kas see on Jumala Sõna,
siis mis saaks olla moraali aluspõhi.
Ja see on kestnud aastakümneid. Kuhu see viib?
Seda tõesti näeb uurimustulemustest
ja kahjuks on selle keskel juba väga pikka aega oldud,
mistõttu paljud õpilased võtavad selle juba omaks.
Ma arvan, et see on osa Euroopa kristlikust kultuurist.
Ka teistes maades nagu Rootsis, Inglismaal ja mujal.
Ka Saksamaal, mis on pikalt olnud luterlik maa.
See viib selleni, et inimesed kaugenevad kirikust
ja nende teadmised Piiblist ja Jeesusest jäävad väiksemaks.
Ristiusu positsioon nõrgeneb kindlasti ka Soomes.
Seda on näha juba avalikest vestlusest.
Aga Soome kohta peab seda mainima, et see on veel selline "linnukodu",
ehk siis hea koht, kus on veel üsna palju kristlikku pärandit.
Jumala küsimus on küll negatiivses valguses
ja olukord selline, et Piiblist ja Jumalast enam avalikult ei räägita.
Asi läheb halvaks sellepärast, et Soome läheb muu Euroopa sabas.
Kuigi veel üsna aeglaselt,
siis ometi tekkib küsimus, mis järgus me praegu oleme?
Selle aja kiivad arutelud moraaliküsimustes, pereküsimustes
ja kristlikes küsimustes nagu jõulude eel
mis tõstatab küsimuse: Kas see kõik on tõeline või mitte?
See peegeldab seda murret ja muutust.
Ja kui mõelda Piiblis olevale küsimusele: "Milline hetk ööst on praegu?",
siis ju me keset ööd praegu ikka oleme.
Piibel ütleb ka, et lõpuaegadel toimub suur ärataganemine.
Seda me praegu näemegi, et vaid väike hulk soomlasi usub Jumalasse.
Seda on eriti palju näha Läänemaailma vana kristlaskonna seas.
Samal ajal on misjonipõllul näha,
et näiteks Aafrika muutub üha enam kristlikumaks maailmajaoks.
Just Sahaarast lõunapoolne osa.
Kaug-Ida on muutumas kiires rütmis ja üsna jõuliselt.
Öeldakse, et ristiusu raskuspunkt muutub.
Samas on kahju, et meil läänes, kes me oleme "õhtumaad",
tuleb teha palju tööd.
On näha, et Soome saab olema misjonimaa!
Tänasel päeval tuleb Aafrikast, Nigeeriast, Keeniast ja mujalt
"põlevaid" piibliõpetajaid Soome.
Aeg on nii kaugel, et sul on võimalus öelda vaatajatele, mis sul südames on.
Mõeldes sellele, et Piibel on eelkõige raamat,
mille Jumal on mõelnud inimese jaoks.
Ja seepärast on hea õppida Piiblit lugema niimoodi,
et võtta sealt selliseid keskseid kohti, mis räägivad meile Kristusest.
Sest selle maailma keskel tuleb meile kiusatusi ja ahvatlusi.
Ja ka raskusi, mis püüavad panna meid ütlema lahti Jeesusest ja Jumalast.
Seepärast on hea keskenduda headele lemmik piiblikirjakohtadele,
mis kinnitavad meid Kristuses.
On imeline vaadata Uue Testamendi kirju,
kuna nende alguses, esimese 10 salmi sees,
on tõeliselt ilusaid kujutlusi sellest, mida Kristus on teinud meie heaks.
Ja sellepärast tasub vaadata Galaatia või Heebrea kirja algust
ja lugeda seda mõned korrad.
Sest kui me loeme seda, mida Kristus on meie heaks teinud,
ehitab see meid Sõna kaudu üles.
Aitäh, Timo Eskola, et tulid ja valgustasid meid asjades,
mida uurija näeb praegu Soomes ja mujal toimuvat.
Nagu sa just ütlesid - Piibli lugemine ja sellest aru saamine palvevaimus
avardab meile selle raamatu sisu, milleks on Jeesus Kristus.
See on tähtis koht, kus sa tegeled noorte üliõpilastega,
kellest tulevikus keegi on kirikuõpetaja ja keegi teeb mõnda muud tööd,
aga nad kõik on tähtsad!
Tõlge: Raul Jürimaa