ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Nendes saadetes käib erisuguseid mehi.
Mitmed on leidnud Jeesuse juba nooruses,
mitmed aga vähe aega enne saate tegemist.
Seekordne külaline leidis Jeesuse 4 aastat tagasi.
Tere tulemast, Kai Ruotimo! - Tänan!
Sa oled tüüpiline, Soome ettevõtluses juhtival kohal tegutsenud mees.
Su töö ja argiasjad vallutasid su südame sedavõrd,
et Jeesuse jaoks seal kohta ei jäänudki.
Jah, nii see on. Minu omaduseks ongi see,
et ma olen veel "roheline" oma usuteel ja päästetee alguses.
Minu endises elus polnud usuasjadel kohta.
Aga alustagem sellest, kus möödus su noorus ja millises peres sündisid?
Sündisin küll Rovaniemis, aga tunnen ennast ikkagi helsinglasena.
Minu lapsepõlvekodu polnud väga usklik. Samas polnud see ka usuvastane.
Isa tegeles poliitikaga.
Meie korter asus tollal Fabiani tänaval, kus partei kontor asus ülakorrusel.
Sündisin nö "toimekasse kodusse". Mu ema oli kodune.
Mul on aasta noorem vend ja 3 ning 5 aastat nooremad õed.
12 aastat peale noorimat õde sündis meile veel vend, nii et kokku 5 last.
Sina sündisid samal aastal kui Iisrael sai iseseisvaks (1948).
See 1948 a on täitsa huvitav aasta! Sa oled siis sündinud peale sõda!
Ma olen sellele ise ka mõelnud.
No hiljem räägime ka sinu Iisraeli armastusest.
Nagu öeldud, siis sa käisid koolis siin Helsingis.
Seejärel aga sukeldusid tööellu. Mis töid sa oled teinud?
Vaadates kogu oma tööelu,
siis olen olnud tegev meediaturul perioodika müügi ja turunduse peal.
Mingil põhjusel olin ka ühe väljaande kirjastaja üle 10 aasta.
Mingil ajal läksin ajalehe "Uusi Suomi" toimetusse.
Olin seal Kauppalehe vaatleja, turustaja.
Seejärel olin müügikontrolör ja Helsingi piirkonna müügipealik.
See kestis mõnda aega, kuni kogu kirjastus toodi sinna majja.
Mõne aasta pärast müüdi see majanduslike raskuste tõttu.
Organisatsioon lammutati. Mina jäin sinna siiski veel üheks juhiks.
"Uusi Suomi" oli veel Helsingis loetav ajaleht.
Aga selle ajalehe eest võideldi veel surmavõitlust päris pikalt.
Lõpuks läksin veel Valio lehtede teenistusse Hietalahtis.
Valiolehti tegutses firma "Yhtyneet Kuvalehdet" hoones.
Meil oli ühine turustamine ja välimüük.
Ka seal olin ma Helsingi piirkonna müügijuht.
Kuni ka Valiolehti nö põhja läks koos firmaga Yhtyneet Kuvalehdet.
See on praegune Otava Media nimeline ettevõte.
Need firmad püstitasid oma müügiorganisatsioonid.
Mind kutsuti sinna juhtima välimüüki ja ma läksin.
See töö kestis seal vaid üle 10 aasta.
Seejärel läksin aga sinna töökohta, kus sinagi Martti olid.
Algul sa olid seal majandusjuhina, hiljem asetegevdirektorina.
Mina läksin siis Sanoma Print üksusesse. Vastutasin perioodikaväljaannete eest.
Hiljem moodustati Helsingi Meedia, kus ma olin üle 10 aasta.
Seejärel on mul olnud oma konsultatsioonifirma.
Olen nö vaba toimetaja ja ühtlasi ka pensionär.
Mäletan meie esimest kohtumist...
Ka mina ei olnud tol ajal veel usklik, nii et olime sinuga samal joonel.
Samas tore, et sellest kontaktist on nüüd tulnud esile minu saatekülaline.
Nii see Jumal imeliselt juhib!
Olles juht ja vastutades lehtede müügi eest,
siis kuidas sulle see valdkond tundus?
Tänapäeval valitseb selles vallas kõva konkurents,
mistõttu kuidas see müügivaldkond tundub?
See sõltub paljuski sellest, kuidas keegi oma tööd ja asju võtab.
Kuna mina võtan kõike väga põhjalikult,
siis töö röövis minult nii mu pereelu kui ka harrastused.
Kohustustega on selline lugu, et need esitavad väljakutseid.
Nendega võib kenasti hakkama saada ja neist võistlustest ilusti välja tulla,
aga need viivad sind ka täiesti endaga kaasa.
Nii et see muutub millekski enamaks kui vaid palgatööks.
Nii et see haaras mind täiega,
kuigi tänu sellele sain ka üsna palju maailma näha.
Olen kindlasti käinud üle pooltes maailma maades.
Nendes olen muidugi näinud ainult ühte poolt.
Mu tööaeg oli 24/7, nii et pidin alati olema kättesaadav.
Ma arvan, et see elu, mida oled elanud,
et sellesse on uppunud paljud teisedki mehed,
unustades ära oma pere.
Jah. Minu puhul on üks selline näide minu noorema tütre sünd.
Töö viis mind endaga nii kaasa,
et ma ei teadnudki, et mu naine on minemas sünnitusmajja.
Olin Jyväskyläs koosolekul, mida juhatas tegevdirektor.
Siis tuli sinna kõne tollasele tegevdirektorile Timi Sainile.
Tema siis teatas mulle koosoleku keskel, et Kai, tule telefonile;
kuuldavasti on sulle tütar sündinud.
Ma muidugi teadsin, et laps on tulekul,
aga et see sattus just sellele ajale, mil' meil tähtis firma koosolek toimus...
Ja see on ka kummaline, et olukord lõppes sellega,
et me kõik panime sigarid põlema, tõmbasime neid mu sündinud tütre auks
ja jätkasime siis koosolekut.
Alles peale koosolekut tulin Helsingisse ja läksin neid vaatama.
See on käsitamatu näide sellest, kuidas pere saab teisejärguliseks.
Päris mitmete firmajuhtide puhul, kellelt on küsitud,
et millest neil elus kõige rohkem kahju on, on vastanud,
et neil polnud piisavalt aega laste jaoks ja kindlasti ka abikaasa jaoks.
Nii see on ja see käib ka minu kohta.
Ja kui seda aega olekski olnud,
oleksime pidanud minema kuhugi välismaale või üürima suvila.
Siis proovisin lühikese ajaga teha tasa kõik selle, mis argielus tegemata jäi.
Ma muidugi sain sellest aru.
See polnud sugugi nii, et ma seda endale ei teadvustanud.
Minu motivatsioon oli tollal see,
et see töö, mis mul on, see ongi selline töö.
Nii ma rääkisin oma perelegi.
Ma kas jätkan seda tööd või ei - mul polnud muid valikuvõimalusi.
See muidugi polnud tõsi, aga mina mõtlesin nii.
Kui lähtuda nendest väärtustest, et ma pean olema hea juht;
et pean olema hea ja edukas,
siis kui neid piisavalt palju rõhutada, siis nii see ka saab.
Minu pereks sai minu organisatsioon;
minu lähimad inimesed, kellel oli ka palju probleeme ja puudusi.
Meil oli tihti koosolekuid ja inimesed olid valmis nendel osalema.
Neil polnud mingit küsimust, et kas on tööaeg või mitte.
Asjaolud nõudsid seda.
Näiteks Sanoma OY kontsernis olid meil nö sisekliendid
ehk perioodika väljaannete tulemusüksused.
Pidime osaliselt elama ka nende ajakava järgi.
Vahel olid meil ka pikad päevad.
Väga palju oli vaja kokku saada, et täita võetud ülesandeid.
Ehk korraldada ja jagada kogu tootmine.
Kuulsin ühte näidet poisi kohta, kes oli isalt küsinud, mis on isa tunnipalk?
Isa imestas, et miks ta seda küsib
ja veidi närvis olles küsis hiljem poisilt, miks ta seda küsis?
Poiss vastas siis, et kas tal oleks nii palju raha,
et osta ühe tunni, et isa kuulaks teda ja oleks temaga koos?
Poiss tahtis omada aega, et istuda isa süles.
See on see, mida me sageli ei märka - me ei märka oma enda lapsi.
Jah. Seda olen omagi lastelt hiljem kuulnud,
et nad on jäänud ilma isa sülest.
See kõik viis mind töökohal romantilise suhteni,
mille järel ma lahutasin abielu.
Ma ei taibanud siis, kui valus see on mu abikaasale, kel' polnud midagi viga.
Aga ma kohtasin kedagi, kes oli minuga igas asjas sama meelt;
meil olid samad huvid, ta täiendas mind ja meil oli hea omavahel rääkida.
Me reisisime koos ümber maailma ja me ei vajanud kedagi teist.
Sotsiaalsetel põhjustel pidime olema ka koos teistega,
aga kui saime, olime ikka vaid kahekesi.
Aga see aeg lõppes väga ruttu ja üllataval kombel. Kuidas see juhtus?
Jah, nii see läks. Lahutus oli mu naisele väga valus.
Eriti valus oli see aga lastele.
Mu elus on kolm inimest, kellele olen haiget teinud.
Neljas inimene, kellele haiget tegin, oli mu teine naine,
kelle elutee lõppes ootamatult 51 aastasena.
Magasime nagu alati koos.
Hommikul WC'st tulles arvasin, et ta on minestanud.
Tegelikult aga oli ta surnud.
Seda ma ei teadnud enne, kui kiirabi tuli ja seda ütles.
Ta oli täitsa sinine ja jäik ja mult' küsiti, miks ta põrandal lamab?
Ütlesin siis, et 112 käskis ta põrandale pikali panna ja jalad üles tõsta,
kuna kahtlustasin minestamist.
Panin ta tooli peale ega saanud midagi aru,
kuna kogesin veel pulssigi.
Seejärel elasin kui unes.
Siis tulid surnuauto ja politsei
ning ka psühhiaater, kes külastas mind veel teine kordki.
Palju ma nendest asjadest ei mäleta.
Mu naine kasutas vererõhu rohtusid
ja lahkamisel avastati, et ta oli võtnud neid topeltannuse,
mis samas aga poleks pidanud olema ohtlik.
Kui elasid peale seda sündmust šokis, kas tegid oma elus ka "inventuuri"?
Analüüsisid asju, mida olid valesti teinud
ja siis äkki juhtus su elus midagi, mis muutis su elu.
Jah. Siis toimus radikaalne muutus. See tuli nagu välk selgest taevast.
Ma olin toibunud naise surmast ja mu normaalne elurütm taastus.
See kestis mitu aastat nii,
kuni ühel hetkel köögilaua taga olles tuli peale halb enesetunne ja ahastus.
Tajusin siis, et siin ei aita ei arst ega psühholoog.
Miski tõmbas mind raamaturiiuli poole
võtma kätte suguvõsa Piiblit, mis oli kui meie pere Piibel.
Ma polnud seda kunagi varem lugenud.
Tõstsin selle laua peale ja tajusin, et see on minu ainuke abi.
Otsustasin selle kaanest kaaneni läbi lugeda,
mis võttis mul 2 aastat.
Ülesmärkimisi kogu loetust sai ikka väga palju.
Samas helistasin Laajasalo kirikusse.
Kuigi olin elanud Laajasalos pikka aega, polnud ma seal kirikus kunagi käinud.
Palusin preestri juurde audientsi.
Mulle öeldi, et kaplan võtab vastu.
Teadsin kirikust nii vähe, et ütlesin, et ei taha kaplanit vaid preestrit.
Sain siis preestri telefoni ja ta nõustus mind vastu võtma.
Ta ütles, et vajan pattudest päästet ja pihtimist.
Ja kui tahan, võin kirjutada paberile kõik pahad asjad, mis mul' meenuvad.
Kui see kergendab, võib neid lugeda kas kõva häälega või omaette.
Seda ma tegingi. See nimekiri oli väga pikk.
Keegi meist ju ei mäleta kõiki patte. See on võimatu.
Võttes arvesse, et meil on pärispatt, halvad mõtted ja tegemata jätmised,
millega ma õigel ajal ei tegelenud. Need tulid alles hiljem meelde.
See kõik kergendas. Kergandas kohe oluliselt.
Kõik paha läks välja.
Kogu see vestlus ja patuteema viisid selleni,
et ma ei käinud küll pühapäevastel missadel,
vaid keskendusin pigem Piiblile.
See oli mu meelest nii huvitav, et ma ei saanud aru,
miks ma seda varem polnud lugenud.
Olen avastanud, et sa oled hästi põhjalik,
kui lähed midagi õppima või selgitama.
Nii ka nüüd, kui hakkasid uurima Piiblit, siis avastasid muuhulgas
ka infot Jeesuse kohta Vanas Testamendis.
Jah. Kui seda esimest korda lugesin,
olin otsustanud, et loen lehekülje haaval süstemaatiliselt ja terviklikult.
Ma ei teadnud, mis järgnevaks tuleb.
See oli midagi muud, kui usutundides ja leerikoolis õpitu,
kuigi need mängisid mu elus suurt rolli
ja nende kaudu sain selle sinepiseemne noorsoopreestrilt Raimo Mäkelält.
Seda kõike ühes leerikooli laagris olles, mis avaldas oma mõju, aga läks ka üle.
Samas midagi jäi mulle ka külge.
Jumal aga pani selle seemne 49 a hiljem dramaatilisel moel kasvama.
Kui ma lugesin Piiblit, siis nägin seal ainult Jumala suurust.
Ma ei saanud aru, et seal oli Jeesus igal leheküljel.
Ma ei võinudki aru saada, sest ma polnud veel evangeeliumiteni jõudnud.
Kui lugesin seda teist korda, siis avanes sealt teine pilt.
On huvitav lugeda märkmed selle kohta, kuidas olen seda kogenud.
Nägin Jumala vägevat suurust
ja mind ei häirinud need kuningate vahelised sõdade raamatud,
nagu mitmeid häirivad.
Ma kogesin Jumala suurust. Seda, kui hea Jumal on
ja kui väikesed on minu mõtted, et neid asju mõista.
Ja enam ma ei saanudki lugemisest lahti.
Lugesin Piiblit korraga mitu tundi. Samas hankisin ka kõrvalmaterjale.
Võttis aega, enne kui käisin ka netis materjale otsimas
ja kommentaare lugemas.
Ostsin omale ka Piibli kommentaaride raamatuid.
Püüdsin asja omale selgeks teha, kuna ma ei teadnud sellest ju midagi.
Mõtlesin, et kui sa nii jõuliselt sellesse kõigesse sisse elasid,
siis olles alles eksiteedel, Jumal ikkagi juhtis ja valmistas sind selleks päevaks.
Usun, et üks märk on Iisraeli armastus. Kohe selline eriline usk sellesse.
Mul oli kohe väikesena tugev sund vaielda inimestega Iisraeli teemal.
Oli palju olukordi, kus Palestiina sõbrad ja Iisraeli vaenlased tulid esile
ja ma pidin kuidagi asjasse sekkuma.
Ma ei tea, kust mul see Iisraeli armastus tuleb,
aga ma olen automaatselt Iisraeli poolt.
Tean, et on inimesi, kes on usus vaesed,
aga neil on suur armastus Iisraeli vastu.
Oletan, et see saab tulla usust.
Nagu sa alguses viitasid,
sündisid sa samal aastal, kui Iisrael sai iseseisvaks.
Ehk siis loodi see põhi,
et sa hakkad huvituma nendest asjadest ja näed neid asju sellisel moel.
Kui sa oled nüüd 4 aastat lugenud Piiblit,
lugenud seda mitu korda läbi ja õppinud tundma seda,
siis mida huvitavat oled Piiblist leidnud?
Ennekõike olen ma muidugi leidnud Jeesuse.
See võttis mul kaua aega.
Tean neid usule tuleku viise ja uuestisünni viise üsna mitmeid.
Ka Püha Vaim tegutseb mitmel viisil.
Mul võttis Jeesuse leidmine aega seni, kuni jõudsin Uude Testamenti
ja ma ootasin kohe seda hetke, kuni pääsen Vana Testamendi lõppu,
nägemaks, mis mulle seal vastu tuleb.
See 100 % Jumal ja 100% inimene,
Kelle pärast kõik see Jumala ajalugu on algusest lõpuni kirjutatud.
Minu meelest on ka Ilmutuse raamat hea uudis.
See on sünnitusvalusid sisaldav uus elu. Ma kogesin seal Jeesuse vägevat tööd.
Olen seda kogenud nii, et kui mina lööksin oma poja risti,
siis minu valu oleks suurem kui minu poja oma.
Me teame, kui suured olid Jeesuse valud,
kui panna 100%-liselt inimese õlule kogu maailma patud.
Tegelikult olid Jeesuse viimases palves higipisarad kindlasti verepisarad.
Ja võib ette kujutada, millised valud olid Jumalal,
kui Ta oma Poja ohverdas selle asja pärast.
Minu meelest on Piibel
Jumala ja inimkonna vaheliste probleemide lahendus Jumalalt.
Kas sul on mingi kirjakoht, mida sa tahaksid esile tuua?
Kohustusliku armastuse kaksikkäsk. Mul on see Rahvapiibli trükk.
See on täitsa uus. Ma loen siit ja räägin vahele, miks see on nii tähtis.
"Jeesus vastas talle: Armasta oma Issandat oma Jumalat
kõigest südamest, kõigest hingest ja kõige arusaamisega!
See on suurim ja esimene käsk.
Teine selle sarnane on: Armasta oma ligimest nagu iseennastki."
Ma lisaks siia juurde veel kuldsed sõnad Mäejutlusest:
"Kõik, mida te tahate et inimesed teile teeksid, tehke ka neile!"
Seda teist lauset: "Armasta ligimest nagu iseennast".
on mitmed tõlgendanud, et mis siin enesearmastuses valet on?
See sobiks hästi meie tänapäeva noorsoole,
keda need kuldsed sõnad võiksid täita.
Kui vaadata statistikat, kui palju süüakse masenduse vastaseid rohtusid,
siis võib järeldada, et mitmete meeled on rikutud ja haiged.
Siin oleks lahenduseks see esimene käsk armastada oma Jumalat,
et Tema saaks toimida ülemarstina ja ravida terveks.
Jah. Selle armastuse käsitlus on meil muutunud väga palju.
Kirikuringkondades on see muutunud armastuse ideoloogiaks -
inimlikuks armastuseks,
selle asemel, et jagada Jumala moodi elu, Jumala tahte kohast elu.
Et mõelda rohkem teiste kui iseenda peale.
Lähtume sellest, et armastagem tõde, armastagem Jumalat.
Armastagem Jeesust Messiast - Iisraeli kuningat ja meie kuningat.
Armasta ka neid väikesi ja vaesuses olijaid.
Armasta ka Iisraeli ja iisraellasi.
Me elame ajas, kus tegelikult näeme, et püha Piibli juures,
nagu sina alustasid Vanast Testamendist, jätavad paljud selle üldse vahele.
Ja valikuliselt tõlgitsetakse ka Uut Testamenti.
See kõik on viinud väga halba olukorda.
Üks eksegeetika professor ütles kord ühel loengul,
et Vana Testament on ilus, aga kasutu. Nagu rukkilill odrapõllul.
Minu meelest pole selles osas võimalik enam hullemini puusse panna!
Ja niimoodi õpetatakse tulevasi preestreid ja teisi Jumala Sõna kasutajaid.
Selles võtmes on see väga murettekitav.
Meil on nüüd veel saate lõpuni paar minutit aega,
mistõttu annan sulle hetke
ütlemaks televaatajatele seda, mis sul südamel on. - Aitäh!
Ma viitasin äsja Iisraeli armastusele
ja sellele, et meil tuleb oma jõududega aidata Iisraeli rahvast.
Seda eriti tulevikus, kus Iisraeli rahvas saab kogema hullemaid asju,
kui ta koges Holocaustis.
Loeksin Piiblist 2 kirjakohta, mis on meile juhisteks antud.
Üks on Jumala kõne Aabrahamile, teine Aabrahami pojapojale.
Tema nimi on Jaakob, kellele Jumal paneb nimeks Iisrael.
Tema 12 poega sünnitasid Iisraeli soo.
"Ma õnnistan neid, kes õnnistavad sind! Ma nean neid, kes sind neavad!
Sinus saavad õnnistatud kõik maailma sugupõlved".
Teeme kohe selgeks, et jutt käib Iisraeli rahvast.
Loen 1 Moosese 29 peatükist:
"Teenigu sind rahvad, kummardagu sind rahvad.
Olen sinu vend, Issand ja ema. Pojad kummardavad sind.
Neetud olgu see, kes sind neab! Õnnistatud olgu see, kes õnnistab sind!"
Need laused kinnitavad seda, et usuteel ja päästeteel olev inimene
kogeb kindlasti armastust Iisraeli vastu
ja teab, et Jeruusalemm on Jumala silmatera.
Ja silmatera on teatavasti meie keha tundlikuim osa.
Seda tahakski meelde tuletada kõigile selle saate vaatajatele.
Aitäh Kai, et saime pool tundi vestelda ja mu süda rõõmutseb selle üle,
et said 4 aastat tagasi kohtuda Jeesusega.
Ja oled nüüd teel sinna, kuhu me kõik tahame minna -
Isa juurde taevasse.
Tänu Jumalale, et Ta saab sind veel aastaid kasutada,
kui sa nüüd pensionil oled,
olles julgustuseks paljudele inimestele,
kes veel ei tunne ega ole leidnud Jeesust.
Aitäh selle eest ja õnnistusi sulle! - Tänan!
Tõlge: Raul Jürimaa