ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse!
Minu tänane külaline on eriti muusika valdkonnas
üle kogu Euroopa väga tuntud.
Kanali vaatajatele on ta samuti tuttav.
Püha Vaimu õhtutel mängib ta tihti flööti.
Tere tulemast, Juhani "Junnu" Aaltonen!
Praegu ei ole sul instrumenti käes.
Saate lõpupoole räägime rohkem muusika teemadest.
Vaatajad veel ei tea, kes õige on Juhani Aaltonen.
Kus sa sündisid? Milline oli su lapsepõlv?
Sündisin Kouvola linnas.
Lapsepõlve veetsin Lahtis.
Su lapsepõlv ei olnud kuidagi tavapärane.
Ei saa öelda, et see oleks olnud väga hea aeg.
See on tõsi. Oli sõjaaeg ja mu vanemad lahutasid.
Mitmeid kordi vahetasin elukohta.
Juhtus palju raskeid asju.
Ütlesid, et pidid 4 korda oma elu otsast peale alustama.
See kõik juhtus enne 10-aastaseks saamist.
Jah, nii oli.
Kõigepealt kolisin ema juurest vanaema juurde,
järgmisena poistekodusse, sõjapõgenikuna Rootsi ja tagasi Soome.
Iga faas kestis mitu aastat.
Väga rasked ajad.
Seega sul on palju kogemusi hüljatusest.
Jah, aga see tuli alles hiljem välja.
Tean, mis tunne on olla pagulane, kes peab põgenema ühest kohast teise.
Väike laps seda ei mõista.
Elasid Rootsis 2,5 aastat ega osanud soome keelt.
Pidasin end rootslaseks. Ei arvanud, et pean tagasi tulema.
See oli minu jaoks okk.
Pidid keele ära õppima ja kooli minema.
Jah, teisedki tulid tagasi Soome ega osanud keelt.
Koolitee oli algul üsna konarlik, kuna millestki ei saanud aru.
Mis juhtus sinuga, kui olid 12-15 aastane?
Õppisin keelt ja vähehaaval minust sai jälle soomlane.
See oli sõjajärgne aeg.
14-aastaselt sain kitarri ja hakkasin seda mängima.
See oli mu esimene kokkupuude muusikaga.
Öeldakse, et muusikutel on tundlikud käed.
Aga oma elus sa oled tegelenud rasketööstusega.
Jah, tol ajal oli töökoht suur ime.
Sain eriloa kool pooleli jätta, et hakata tööl käima.
15-aastaselt töötasin saekaatris 6 päeva nädalas.
Ma ei olnud lihtsalt õpipoiss,
vaid olin ikka täiskohaga töömees.
Töötasin seal kaks aastat.
Teist nii kerget tööd ei ole ma elus teinud.
Teenisid Soome sõjaväes ja peale seda jätkasid rasketööstuses.
Jah, tol ajal juba mängisin saksofoni.
Sõjavägi oli mu jaoks niivõrd ränk kogemus,
et müüsin kõik maha ja kolisin Rootsi
läksin tööle tselluloosi vabrikusse.
Olin veendunud, et minust ei saa kunagi muusikut.
Sa veel ei tundnud ära ande, mis Jumal oli sinu sisse peitnud.
Mu pillimängu pandi alati tähele,
kuna ma mängisin suure kirega seda, mida oskasin.
Ma viskasin oma peast ära mõtte, et minust võiks saada muusik.
23-aastasena kolisin Soome tagasi.
Sibeliuse muusikaakadeemia ei võta vastu üle 25-aastaseid.
Sa olid päris piiri peal. Kuidas sa sinna sisse astusid?
Mängisin tol ajal tantsuansamblis.
Mõtlesin, et on tore tööl käia ja nädalavahetustel haltuurat teha.
Keegi pakkus mulle, et võiksin sügisel kooli astuda.
Olin 1,5 aastat iseseisvalt flööti mänginud.
Ma ei uskunud, et saaksin muusikaakadeemiasse sisse.
Täitsin avalduse ja kutsuti katsetele. Oma imestuseks sain sisse!
Tol ajal sa ei olnud veel Jumalaga tuttav.
Ei, sellega läks kindlasti veel 25 aastat.
Ehk siis kui olid 50-aastane, su elus juhtus midagi imelist.
Mu naine tuli kõigepealt usule.
Mulle jõuavad sellised asjad alati hiljem kohale.
Ma ise ei saanud kuidagi kaasa aidata.
Piibel ju ütleb, et Jeesus ise valib meid.
Ühel ilusal päeval avastasin, et olen armunud Jeesusesse.
Sellega pääsesin mitmest august, et ma armusin Jeesusesse.
Ma ei tulnud usule selleks,
et pääseda põrgust või saada taevasse.
Ma ei huvitunud taevast või põrgust, ma armusin Jeesusesse.
See oli mu jaoks vapustav kogemus.
See oli kindlasti revolutsioon su elus.
- Revolutsioon kõlab lahjalt.
Peatume siin. Sa armusid Jeesusesse.
Piibel ütleb, et me peame tulema tagasi esimese armastuse juurde.
Tunnen, et Jumal on mulle seda mitmeid kordi meenutanud.
Mulle meeldib lugeda seda kirjakohta Ilmutuse raamatus.
Mitmeid kordi olen palvetanud, et tahan seda armumise tunnet tagasi.
See oli sama tunne, kui armudes oma abikaasasse 55 aastat varem.
Selline tunne, nagu kassil tulisel plekk-katusel.
Tahan seda teemat veel arendada.
Jutlustel tihtipeale rõhutatakse valesid asju
ja see võib omakorda tekitada inimestes hirmu.
Kuigi peaksime hoopis õhutama üles armastust.
Minu usuletulekuga ei seostunud ähvardus:
kui sa ei tule usule, siis sa lähed põrgu!
Mind ei huvitanud põrgu! Ma ei saanud nendest asjadest aru.
Armastussuhe on kõige tähtsam.
Armastus on olnud läbiv teema kõik need 27 aastat mu usuelus.
Armastust peaks rohkem rõhutama.
Aga kõigi usuletuleku kogemus ei ole samasugune.
Järelikult oli mul seda vaja, kuna mu elus oli palju hüljatust.
Jumal ikkagi hoidis mind ka enne usuletulekut -
ma kunagi ei kibestunud.
Tean paljusid kunstnikke, kes on nii kibestunud.
Aga ma kunagi ei kibestunud.
Jumal on sind tõepoolest kaitsnud.
Esimesed 50 aastat sa polnud Jeesusesse armunud.
Su lapsepõlve kogemuste tõttu oleksid võinud sattuda
uimastite maailma või muude meeleheitlike tegudeni.
Isegi imestan.
Mul on muusikute ringkonnas ligi 10 sõpra, kes on teinud enesetapu.
Mu elus on kõik hästi läinud.
Aga ma tean, et elan Jumala plaani järgi.
Kas oled kunagi mõelnud, mille alusel Jumal teeb valikuid?
Mu elu moto on: Ainult joostes õpid jooksma.
Ma olen põhimõtte mees. Siiamaani õpin elu põhiasju.
Põhiasjad peavad olema selged.
Isegi apostli teenistuse juures seisab kõik Jumala Sõna peal.
Inimesed väidavad, et ma olen ka veidi prohvetlik.
Prohvetlikkus on justkui teatud kindlas suunas liikumine.
Kuid sa seisad alati kindlalt rajatud alusel.
Kuidas usuletulek mõjutas muusikat su elus?
Varem mängisid tantsuansamblites.
Nende jaoks oli see üllatav, kuulda, et ma mängin kirikus.
Kuulsin, et mõned muusikud tulid lausa mind sinna kuulama.
Aga nad said aru, et ma olen ikka sama Junnu.
Teised muusikud said päästetud ja siis kadusid ära.
Aga ma ei kadunudki ära.
Siis inimesed hakkasid vabandama, kui nad juhtusid minu ees ropendama.
Ma olin nende jaoks ikka olemas.
Sa oled reisinud Norra ja igale poole ning teised on tundnud sellest huvi.
Jah, festivalidel käies, inimesed küsisid mu usuletulekust.
On palju kristlastest muusikuid, aga ma olen seda väga avalikult.
Sa mängid flööti ja saksofoni.
Kuidas nendest said sinu põhipillid?
Esimene instrument, millesse armusin, oli kitarr.
Saksofoni nägin kord läbi poe akna.
Ma ostsin pilli endale, teadmata, kuidas seda kokku panna.
Töötasin tol ajal Rootsis sulasena. Panin saksofoni kokku juhendi järgi.
Nii madalalt alustasin saksofoni mängimisega.
Ühtegi nõuandjat polnud ega eeskuju, keda järgida.
Nii nagu mõned inimesed õpivad keeli,
sina õppisid pillimängu Püha Vaimu juhtimisel.
Nii see vist on. Samas mul on ka meeletu teadmistejanu.
Alles 12-aastasena hoidsin esmakordselt raamatut käes.
See muutis mu elu.
Mu hariduse aluseks on raamatud, mida olen lugenud.
Ma olen alati janunenud teadmiste järele.
Usueluga on samamoodi, me peame uurima ja otsima.
Seepärast ma loen Piiblit iga päev ja õpin kirjakohti pähe.
Minu jaoks on tähtis, et Sõna on mu südames.
See tähendab seda,
et kui ma hommikul ärkan mu huultel on kohe mõni Piiblisalm.
See pole mingi kohustus, vaid tõuseb mu seest iseenesest.
Sa tead, kui lai on muusika valdkond.
Sealt leidub heavy rock, klassikaline muusika,
ülistus- ja gospel-muusika
Mulle meeldiks vestelda teemal, milline muusika on Jumala meele järgi?
Mis on sinu arusaam ja kuidas seda põhjendad?
Neid muusikaliike on palju.
Näiteks gospelil on täiesti oma ülesanne.
Kohe, kui ma sain päästetud, juhtus midagi mu pillimänguga.
Jumal kasutas teadmisi ja oskuseid, mis mul olid.
Hakkasin palju improviseerima ja see oli inimeste jaoks hämmastav.
Minu muusika on saanud alguse palvest.
Ma ei osanud sõnadega palvetada.
Olukordades, kus oli vaja palvetada, võtsin flöödi välja ja mängisin seda.
See oli otsekui palve.
Tunnen, et mu ülesanne muusikuna on seista altari ees.
Teenin oma muusikaga Jumalat ega esine sellega.
Minu soov on, et kõik võiksid seda kogeda.
Näen seda nii, et palve ja muusika on üksteise sees.
Muusika kest peab purunema.
Need sõnad tähendavad mulle palju: Muusika kest peab purunema.
Palvega on samamoodi.
Psalmis 51 Taavet räägib murtud vaimust.
See Psalm on minu jaoks tähtis ja aidanud mul kasvada usuelus.
Taavet oli ka muusik.
Murtud vaim on palve vaim.
See murtus ei tohi muusikast ära kaduda. See on tähtis.
Kui inimene jõuab sinna punkti, kus ta on täiesti meeleheitel,
ta saab vastu võtta Jumala armastuse.
Siis tekib tal janu Jumala järele.
Ma tunnen, et Jumal on mind murdnud.
Sain kord aru,
et kui Jumal on murdnud inimese, inimesed ei saa teda enam murda.
Kui Jumal on sind murdnud, siis inimesed ei saa sind enam murda.
Kas siis koguduse teenistustel peaks midagi sellist toimuma?
Kindlasti.
Muusika mõistes on nii, et ülistusest tehakse eraldi valdkond.
Teeme ülistuse osa ära ja siis lähme edasi.
Olen võtnud osa ühe suure koguduse rajamisest.
Sain aru, et ma pean teadma kõike.
Pean teenima igas koguduse valdkonnas, alles siis ma saan aru, mida Jumal tahab
ja mis on ülistuse tõeline sisu.
Niivõrd tähtis on see sõnum, mida edastame inimestele,
et nad võiksid põleda Jumala järgi.
Võime rääkida muusikast, mida esitatakse laval
ja sina rääkisid muusikast kui palvest.
Kuidas sa neid kahte eraldad? Kas mõlema jaoks on oma koht?
Kindlasti. Mina ise olen enamasti esineja ja artist.
Olen solist.
Aga palves mängides, sulanduvad kaks asja kokku.
Võin minna kasvõi jazz-festivalile esinema koos oma kvartettiga,
Kui me hakkame mängima, tunnen kohe meeletut rahu.
Inimesed ei saa aru, mis toimub.
Nad saavad aru, et selles muusikas on midagi.
See on rahu, mis tõuseb palve vaimsusest.
Teisiti ei leia sellist rahu.
Viimase 20 aasta jooksul
muusikastiilide eelistused on muutunud eriti vabakogudustes.
Enam ei laulda hümne.
Dünaamilisus on teistsugune ja valdavaks stiiliks on rock.
See on tekitanud konflikte vanema ja noorema põlvkonna vahele.
Kuidas sa seda näed?
Vahel pean ka ise ütlema: "Võtame vaiksemalt!"
Muusika algab alati vaikusega.
Isegi kui kuuled häält, pead tunnetama vaikust.
Muusika küll mängib, aga enda sees tunnen midagi.
Mu eesmärk ei ole kedagi halvustada ja olen ise ka sinna lõksu langenud,
tehes muusikat, millest õhkab "vaimulik higi".
Me peame oskama kuulata.
Ma hindan kõrgelt hümne.
Keskajal inimesed kirjutasid hümne - millest nad küll pidid läbi minema?
Elu oli siis teistsugune. See oli täis kaotust ja kõike muud.
Hümnid on hüüd Jumala poole, mida tänapäeval tihti ei kuule.
Tänapäeval ei saagi seda nõuda, kuna elu on teistsugune.
Aga me ei midagi tohi kõrvale jätta, kuna esindame näiteks vabakogudust.
Muusika on läbinud teatud ärkamise laineid.
Ärkamise ajal sündinud muusikas on ikka sees ärkamise vaim.
Hümnide sõnadesse on lühidalt peidetud nii palju evangeeliumi.
Jah. Näiteks "Imeline arm" on fantastiline laul.
Milline vägi! See ei kaota oma mõju kunagi.
Viis toetab neid sõnu nii hästi.
Olen kuulnud ütlust:
Jumal ei vaja meie ülistust, aga meie inimesed vajame seda.
See on väga hästi öeldud. Palvega on täpselt samamoodi.
Jumal teab meie soove, kuid ta tahab, et meie ka teame.
Palve peab olema siiras.
Samuti muusika, mida mängin, peab alguse saama minu seest.
Kui see miski saab tõeks minu sees, siis saab see alles välja tulla.
Jumala kuulamine on võtmesõna.
Arvan, et selles valdkonnas oleks rohkem õpetust vaja.
Kindlasti!
Kuidas Jumal räägib?
Mis on sinu vastus? Kuidas Jumal sinuga räägib?
Minuga Jumal räägib pillimängu kaudu.
Minu musitseerimine on teiste teenimine.
Kuulan, mida teised mängivad, ja reageerin sellele.
See on kui sünkroontõlge.
Mu pillimäng põhineb kuulamisele.
Ma ei mõtle ise asju välja, vaid lihtsalt kuulan teisi.
Siis vastan neile sellega, mis ma enda sisse talletanud olen.
Jutlustaja on uurinud nii palju Piiblit,
et kui ta teeb suu lahti, ta juba tunnetab, mida öelda.
Minu pillimänguga on samamoodi.
Kas koged vahel Jumala juhtimist, mis üllatab ka sind ennast?
Jah, olen sada korda sedasi üllatunud.
Kindlasti. Olen õppinud neid hetki ära tundma.
Ma tean, et minus endas pole midagi.
Võin küll hästi mängida, aga keegi ei saa puudutatud.
Pean ise kuulama ja alustama sellest, et olen tühi.
Jagasid minuga enne saate algust ühte huvitavat mõttetera.
Kas räägiksid sellest?
Võin selle ette lugeda. See on täpselt minu jaoks.
See räägib mu vastu, kuna ma armastan kõrbe.
Kõrb on minu jaoks teistsugune. Näen seda justkui Ristija Johannes.
"Kristlase teekond - See on tee teadmisest teadmatusse,
lootusest lootusetusse, valgusest pimedusse."
See tundub nii veider ja jahmumapanev.
Kas Jumal on pööranud mulle oma selja?
"Kuid alles seal olles, näed valgust,
mis juhib sind teadmiste, lootuse ja tõelise valguseni."
Jumal pole kunagi sulle lähemal, kui täieliku pimeduse sees.
Jumal on siis täpselt sinu kõrval.
Kas Jeesus võis olla sarnases olukorras,
kui ta hüüdis: Miks oled mind hüljanud?
Olen sellest ka midagi kirjutanud.
Saan mõista seda, mida Ta hüüdis ristil,
alles siis, kui olen ise sarnases olukorras.
Siis, kui tunnen, et Jumal on mind maha jätnud.
Jumal ei hülga meid kunagi.
Psalm 139 räägib sellest, kuidas Ta ümbritseb meid kõikjal.
Jumal võib saada inimese kätte ja tõsta ta üles sügavusest,
et see inimene võiks aidata teisi, kes on samasuguses olukorras.
Jah, nii see ongi. Alkohoolik kuulab ainult endist alkohoolikut.
Teised ei saa talle öelda: Ära nüüd enam joo.
Sa pead kõigepealt ise maksma, kui tahad teisi välja aidata.
Jumala käsi kogu aeg juhib.
Jah, muudmoodi ei oleks see võimalik.
Meile on seda tõotatud juba aegade algusest.
Ütled lihtsalt tõotustele: Jah. Siis sünnib kõik, mis on kirjutatud.
Ma tunnen, et olen õnnesärgis sündinud.
Mu elu on olnud üks armastuslugu.
Isegi kui on olnud raske, siis ainult mu enda kivisüdame tõttu.
Ainult ise olen selle raskeks teinud.
Muidu on mu elu olnud üks "lovestory" - kõik saavad selle sõna tähendusest aru.
See kestab ikka edasi ja teekond on olnud meeletu.
Minu soov on, et kõik võiksid seda kogeda,
haarata kinni Jumala Sõnast ja püsida selles, ükskõik, mis ette tuleb.
Alati küsi: Mis see minu elu jaoks tähendab?
Meil on veel üks minut aega.
Kas tahad veel saate lõpus öelda midagi meie vaatajatele?
Mulle meenusid praegu kaks kirjakohta.
Ühes Jeesus ütleb: "Uskuge Jumalasse."
Ja teine on: "Kristus meie sees, auhiilguse lootus."
Need kaks imelist salmi võtavad terve teema kokku.
Jah, tunnen tõesti Jumala headust.
Ta saatis sind, jagama muusika kaudu seda auhiilgust, mis Temas on.
Sa saad veel aastaid teenima meie rahvast.
Siiamaani oled osalenud ühel või teisel viisil
üle 3500 muusikapala tootmisel.
Jah, rääkides ainult CD-plaatidest. Lisaks neile on veel palju muud.
Aitäh, Junnu, et jagasid oma mõtteid meiega.
Aitäh sulle!
Aitäh ka sulle, vaataja!
Tõlge: Sanna Pitko