ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse "Isanda lauas"!
Enne saadet lugesin saatekülalisest raamatut, mis on üsna värske.
Seal oli sisu nii palju, et ei mahu saatesse ära.
Aga usun, et poole tunni jooksul saame tema elu kohta
siiski midagi olulist teada.
Tere tulemast Esa Keuru! -Tänud!
Sinu elulooraamat on umbes 1 aasta vana.
Sul on olnud dramaatiline elu. Aga käsitleme lühidalt seda eluperioodi,
kui sa veel Jeesust ei tundnud.
Pärit olen Tamperest ja Tampere on üks Soome pealinnadest.
See on ka jäähoki linn. Tamperelased oskavad mängida jäähokit
ja minagi lõin selles kaasa. Ja ma olen selles kasvanud.
Ja mingil ajal ma sain vigastada ja sattusin sellisesse olukorda,
kus ma olin ühe valiku ees. Ja valik oli linnatänaval.
Sain kokku ühe autotarvikute tehase juhatajaga ja tema ütles mulle:
"Kuule Esa, kui sul midagi teha pole, tule meile tööle!"
Ma ütlesin talle, et tahan paar päeva mõtlemisaega.
Ja sinna tehasesse ma jäin mõneks aastaks.
Nii see olukord algas.
Mul tekkis sinust selline pilt, et sa oled elav ja töökas inimene.
Jah, mulle on seda lapsest saati õpetatud.
Isa oli põllumajanduses mõisavalitseja ja me elasime üle rasked
sõja aastad, aga meil oli leib laual. Leib tuli ise lauale panna.
See käis hommikust õhtuni ja väikese poisina kogesin seda,
et ma võin saada hakkama ja olla kangelane.
Sealt see alguse sai ja kes sai hakkama,
seda ka premeeriti.
Autotarvikute tehases olid sa müügi poole peal?
Jah. Mul oli selline olukord, kus mul oli Tamperes vanu tuttavaid
ja autoosade müügikohti.
Läksin siis ühe juurde ja küsisin, et kas sa tahad osta autovaruosi.
Tema küsis, et milliseid.
Mina ütlesin, et maske, mida pannakse auto ette pakase ajal.
Olid sellised plastikust. Samuti ka peatoed.
"Jah, peatoed on head asjad, neid ma võin võtta mõne."
Siis ta võttis 3-5 peatuge.
Siit see algaski. Ja kui ma sellest tehingust rääkisin tegevdirektorile,
siis ta ütles mulle:"Kuule, tule mulle müügijuhiks!" Nii see algas.
Kas see oli väikefirma?
Lõpuks oli see keskmiselt suur ettevõte.
Võin öelda, et tehases oli meid töölisi-õmblejaid paarkümmend.
Ja kontoris oli 10 inimest. Ja aja jooksul sellest arenes võimas firma.
Paari aasta pärast olime Põhjamaade suurim autotarvikute tehas.
Sa olid seal edukas ja said nn boonusreisi Inglismaale?
Jah. See oli selline tore aeg ja müügimehed ja juhid sõitsid
autodega ja Oulu ning Rovaniemi olid muidugi kõige kaugemad kohad.
Mina läksin lennukiga. Alustasin DC3 ja DC8-ga,
millega sõidutasin Japaani ärimehi.
Ja sealt see alguse saigi.
Siis olid Helsingis messid, ettevõtjate messid,
millest ma suurt enam ei mäleta.
Meilgi oli seal oma osakond ja koduturul me saime häid tulemusi.
Ja tegevdirektor andis mulle taastuspuhkuse.
Sa tegelikult ei läinud kaupa tegema, pigem läksid elu nautima?
See oli aeg, kui sain tasuta laevaga reisida ja nautida elu.
Läksime Londonisse laevaga Finnpartner Olympiaterminaalist.
Kui me läksime, oli meid saatmas ka president Urho Kekkonen.
Helsingi Kaubanduskõrgkool oli teinud näituse nimega "FinnFocus".
Meid oli umbes 280 ja terve autotekk oli täis messile minejaid.
Sa läksid sinna veetma lõbusat elu, aga läks nii,
et see muutis kogu Soome eksporti.
Jah. Oli esimene päev. Mess algas. Inglise ärimehi käis messil,
olime Thamesi kaldal.
Meil oli hea laevakoht, millist sellistel suurtel laevadel pole.
Vahepeal inimesed kartsid, et laev läheb tõusu-mõõna tõttu ümber,
aga ei läinud.
Siis tehti kaupa. Paljud tulid ja läksid.
Siis nägin, et kõrvalosakonnas liigub üks mees, kaabu peas ja
stiilselt riietunud, hõbedane kepp käes ja leht kaenlas.
Ta pöördus ringi, marssis sisse ja hakkas rääkima inglise keeles.
Tuli välja, et ta tahab osta peatugesid. Ta küsis neid kohe.
Nagu tamperelasele omane, olin avatud ja muhe ning tegin pakkumise.
Ma ei saanud kohe tema soovist õigesti aru.
Ma ei mäleta kauba hulka, aga see oli suur.
Mäletan, kuidas peatugesid pakiti kastidesse.
Neid oli 12 ja pool rekkatäit!
Rahas oli see umbes 2,5 miljonit tollast marka.
Kohal oli ka Soome raadio korrespondendid,
kes teatasid asjast Soome raadiole.
Järgmisel hommikul meie majandusjuht tuli Airamisse ja ehmatas,
kui kuulis, et Kohelin müügijuht oli teinud sellised vägevad
kaubatehingud ja tõmmanud tema meelest firmale kriipsu peale.
Ta helistas tegevdirektorile ja kurjustas,
et miks sa sellise inimese Londonisse lasid.
Tegevdirektor oli teisel arvamusel ja ütles, et las asi läheb käima.
Ta oli lugenud maailma ühe suurima firma General Motorsi raamatut,
kus oli juttu allhangetest ja loonud allhankeid Soome.
Ja see Airam oli üks selles allhanke organisatsioonis
ja hakatigi neid tegema Airami ja teiste tehaste kaudu.
Ja saadigi asi tööle.
-Kaasas oli ka kaubandusminister.
Minister tuli Londonisse vaatama, et mis mees see Keuru siis on.
Nii sündis tutvus kõrgel tasemel.
Seejärel jätkus su ärielu ning seda tipptasemel 3 aastat.
Seejärel tuli su ellu järsk muutus.
Ja võib võrrelda seda looga, mis juhtus Vanas Testamendis Saamueliga.
Räägi sellest lähemalt!
On ju nii, et kui hoida rauda tules, läheb see punaseks.
Nii juhtus ka minuga, et mul oli palju inimesi, palju kutsujaid ja
palju pakkujaid mitmes asjas ning restoraniõhtud venisid päris pikaks.
Istuti ja alkohol hakkas mõjuma. Igaüks teab, mida alkohol teeb.
See hävitab inimest alati.
Minu elustiil muutus lõpuks lausa väljakannatamatuks.
Mul oli valik, et kas võtta puhkus või siis lasta end vallandada.
Otsustasin puhkuse kasuks. Sai ka tegevdirektoriga puhkuse suhtes
kokku lepitud. Mul oli üks sõber, kes natuke uuris Piiblit.
Ta rääkis igasugustest usunditest.
Seal olid India usundid ja muud ka tema jutu sees.
See mulle ei mõjunud. Mulle mõjus ainult Püha Jumala Sõna.
Ma olin selle natuke aega varem leidnud.
Läksin oma ema juurde, kes luges mulle Psalm 86 salm 11:
"Õpeta mulle, Issand, oma teed; ma tahan käia su tões!
Kinnita mu süda kartma sinu nime!"
See oli kogu aeg selgelt minu meeles, et kartes Teda.
Kas Jumalat tuleb karta? See kartus on aukartus.
Õige kartus ongi austus ja nii see panigi mind püsima õigel teel
olikorras, kus ma olin veel vaimulikus ärkamises.
Sinuga juhtus nagu Saamueliga. Mis juhtus?
See oli veidi varem. Juhtus see, et olin oma naisega
olnud mõnda aega abielus ja meil oli poeg.
Olin ühel õhtul kodus. Ei tea, miks. Meil oli kriis.
Olime naisega sel päeval kakelnud.
Olin siis voodis ja mõtlesin elu asjade üle
kui äkki kuulen häält hüüdvat:"Esa!"
Mind kutsutakse! Minu nimi on Kai Esa. Oli selline eriline asi.
Mina siis hüppasin püsti, läksin uurima lastetuba, WC-d, rõdu.
Kuskil polnud mitte kedagi. Heitsin uuesti pikali ja just olin uinumas,
kui kuulen jälle veel käskivamalt: "Esa!" Siis jälle voodist üles ja
vaatasin voodite alla ja kõikvõimalikesse kohtadesse,
aga kuskil polnud mitte kedagi.
Tohoh! Kas ma lähen hulluks?
Väga selgelt kuulsin oma nime.
Siis mõtlesin pikalt ja tegin nii, nagu Piibliski oli,
et kui kuuled oma nime, siis vasta. Ja kolmandal korral ma vastasin ja
ütlesin:"Siin ma olen".
Ja siis elu on näidanud, kuidas Issand on mu elus uksi avanud.
Tõesti Ta on avanud kümneid ja kümneid uksi ja sa imestasid,
et mis toimub ja et kui see on Jumal, kes sind kutsub,
siis mis usk see on?
Siis sõbraga saite natuke raha ja käisite reisil Iisraelis.
Jah. Jussi oli Oulu sõjaväes tööl, olles läinud sinna noore mehena
ja oli nüüd seal seersandi ametikohal.
Ta oli otsustanud minna puhkusele.
Ta läks Oulujärvele nädalavahetuseks sõbraga.
Nad käisid Oulujärvel kala püüdmas, saades saagiks ahvenaid ja särgi.
Siis kui nad tagasi tulid, oli sõber roolis ning
Jussi Mini Cooperi esiistmel, kalaämber jalgade vahel.
Ma ei mäleta seda kohta, kus õnnetus juhtus.
Kuid üks suur rekka oli libisenud nende vööndisse.
Ja rekka tagaots oli nad paisanud teelt metsa.
Auto muutus vrakiks. Juht sai surma, aga Jussi leiti elusana, kala suus.
Tal oli särg suus. Siis Jussi aina korrutas, et ta on suur kalamees
ning et ta on sündinud, särg suus.
See oli üks Jumala ime, mida sina said avastada.
Lähme edasi. Sul on elus olnud imesid, aga ka üks mootorratas
ja sellega seonduv seiklus. Mis sellega toimus?
Oli nii, et ma olin just tulnud Iisraelist puhkusele
ja mul oli teine Iisraeli reis toimumas ja juhtus see,
et mulle anti firma poolt korraldus toimetada Iisraeli reisikohvreid.
Hiljem mu jutus selgub, et keegi oli hoolitsenud minu asjade eest.
Ma olin Tamperes koos sõpradega ja elasin ema juures.
Meie abielu oli selleks ajaks purunenud, otsustasime lahutada.
Öösel nägin üht kummalist unenägu.
Hommikul läksin aga ühtede nüüdseks lahkunud jahimeeste poodi.
See oli spordi- ja jahimeeste pood. Seal oli 2 mopeedi ukse juures.
Üks oli sinine, teine oli punane. Ma innustusin mopeedidest väga.
Aga mul polnud nii palju raha. Need maksid 282 marka tükk.
Ma palusin müüjat, et ta hoiaks selle mulle mõneks päevaks.
Sellal pood suleti laupäeval kell 14.
Siis ma läksin Linkosuo kohvikusse ja istusin ühe laua taga ja
vastaslauda tuli Matti, üks mu sõber.
Matti vaatab mulle silma ja küsib: "Palju sa vajad"?
Ma läksin närvi, kui tookord ei küsinud, et mida see tähendab.
- Mida ma vajan? - Mida sa vajad?
Samaaegselt võttis ta põuetaskust välja tšekiraamatu ja hakkas
sinna kirjutama, mis vaja oli - kuupäevad, numbrid ja allkiri.
Ta küsis, mida ma vajan. Kolmandal korral ma ütlesin siis, et mul on
vaja 280 marka. Siis tuli üks viga. Matti vaatas mind ja kirjutas 280.
- Oli ju nii? - Jajah.
Ta oli ka saanud sõna Issandalt ja see summa oli suurem kui 280 marka.
Ta andis selle tšeki minule. Ega ma enam ei oodanud.
Ruttu üles ja teise poodi, sest kell hakkas saama 14.
Jõudsin poodi, andsin tšeki müüjale, et andke mopeed.
"Oot oot! Nii see ei lähe! 2 marka on puudu,"ütles müüja.
Küsisin veel allahindlust 2 marka, aga müüja ütles,
et mopeed ongi juba alla hinnatud.
Müüja ütles:"See on lõplik hind. Meil on teisigi ostjaid.
Võta või jäta!"
Vaatasin kella -13:50.
10 minuti pärast suleti pood ja mu ema elas tänava vastaspoolel,
umbes 100 meetri kaugusel poest.
Jooksin tema juurde. Ema oli tulnud just ühelt
koosolekult ja polnud veel koju jõudnud.
Ma olin juba närvis, et kust ma saan raha.
Ema tuli 5 minutit enne kella 14.
Ta oli rõõmus koosoleku üle ja ma ütlesin:
"Kuule ema, ära mulle praegu nendest asjadest räägi,
anna mulle kohe 2 marka. Hiljem selgitan."
Ja ta andiski ja ma kohe jooksin poodi,
lõin selle letile ja mopeedid olidgi minu omad.
See näitab seda, et Jumal on täpne. Et kui sa oleksid küsinud 282,
Ta oleks andnud.
Aga vahepeal juhtus ka midagi, kui sa olid nende mootorratastega
tulemas Tel-Avivi lennujaamast või kus sa olidki.
Ka seal, nüüd tagantjärele mõeldes, ilmus ingel.
Jah. Loti lennujaam oli siis Iisraeli põhiline lennuväli.
Tulin öölennult ja kell oli 12 või 1 öösel. Täpselt ei mäleta.
Olin lennuvälja kõrval õues, teadmata, kuhu ma pean minema.
Palvetasin. Ja mingit vastust ei tulnud. See oli nii eriline.
Ja äkki tagant tuleb üks suurt kasvu naine.
Must tumeda tukaga suur naine. Räägib halvasti soome keelt
ja küsib:"Mis sa siin teed?"
"Ohoh," imestasin.
Naine küsis siis:"Mis need on?"
Vastasin:"Need on minu rattad." - "Kas sul on kviitung?"
Võtsin siis taskust närviliselt rahakoti, lehvitades paberitega,
mis mul seal olid. Ja äkki ta napsas sealt ühe punase paberi,
mis oli postiülekande kviitung.
"Ma võtan selle.
Mine sina siia sheruti e marsa peale sinna, kuhu see tee viib!"
Ma siis kuulekalt läksin sheruti peale ja sealt mu seiklused algasid.
Ja mind viidi Nataaniasse Kamliki hotelli.
Kuna oli öö ja hotell oli kinni, siis öövalvur oli kohal ja
rattad panin hoiukohta ja sain toavõtme.
Olin minemas tuppa, kui minu taga tuli ettekandja kandikuga,
mis oli täis võileibu ja liha. Ja mulle öeldi, et sa oled näljane ja
võid siit süüa. Ja muidugi ma panin võileivad nahka, kuna mul oli nälg.
Siis läksin magama ja magasin nii, et alles pealelõunal ärkasin
ja tulin alla vastuvõttu. Rattad olid viidud välja.
Nad olid veel pakis.
Juhataja vaatas neid ja ütles: "Kas sa müüd need mulle"?
Mina ütlesin, et mina ei müü midagi, mina tahan neid ise kasutada.
Tekkis kõva vaidlus, et tema tahab osta neid, ükskõik, mis hinnaga.
Ütlesin, et mina ei müü. Siis tema küsis, et kaua ma olen Iisraelis.
Vestlesime siis ja ma ütlesin, et ma ei tea, äkki 3 kuud.
Tema ütles: "Ole terve suve, võid elada meil!"
Ma ütlesin, et mul pole raha. Tema vastu, et anna rattad talle.
Ütlesin:"Anna siis vastu ka vägev hommikusöök igal hommikul!"
Mõtlesin, et ma ei saa ju nälga jääda.
Ta lubas siis mulle rikkaliku hommikusöögi teha.
Oma elus sa oled teinud kümneid ja kümneid reise nii üksi kui ka
giidina mitmetele soomlastele. Sa oled olnud ka ÜRO sõduritele giidiks
koos oma naisega, olles näinud ja kogenud palju.
Ka erilist kaitset, nagu su raamatust lugeda võib.
Kuna me aeg saab otsa,
tahan ma kõige selle järel küsida, et mida sa oled sellel ajal,
aastakümneid, mil oled olnud Jumalaga ja Jumal koos sinuga,
mida oled õppinud, et saaksid õpetada ka vaatajatele?
Esimene tähtis asi igale inimesele:
Enne voodist tõusmist palu õnnistust endale, oma päevale
ning palu Jeesuse Kristuse juhtimist algavaks päevaks.
Kui ollakse abielus, õnnista abielu ja abikaasat!
Sest iga mees on peres preester ja ja tema ülesanne on õnnistada ja
palvetada abikaasa eest, et naine jaksaks ja vastu peaks tema kõrval.
Ja seejärel palu, et poleks haigusi, oleks tarkust, oskusi.
See on väga tähtis, et oleks tarkust ja oskusi igapäevaseks eluks.
Sul on hea näide ka andmise õnnistuse kohta. Räägi sellest!
Olin kord Hämeenlinna kirikus. Meie peres oli tähtis, et pere käiks
igal pühapäeval kirikus. Kord alguses ma olin täitsa üksi seal
kirikus ja seal korjati ohvriandi. See ohver läks Soome Misjoniseltsile
Jeruusalemma. Ja kui seda korjati, siis ma lasin pea alla ja palusin:
Jumal, mida sa tahad, et ma annaksin selleks ohvriks?
Siis Püha Vaim ilmutas: "Anna kõik ära!"
Mul oli siis ligi 4000 marka, umbes 3800 marka.
Kui mulle oli niimoodi öeldud, siis ma kaevasin raha kotist välja ja
panin ohvrikarpi. Ja siis ma läksin õnneliku ja rõõmsana minema.
Aga õnnistus on peale seda tulnud võimas.
Jumal ei jää kellelegi võlgu!
Seda peab alati meeles pidama! See on tähtsaim printsiip,
et Jumal annab mitmekordselt, isegi sajakordselt tagasi. Kuhjaga!
Sulle tuleb see hea tagasi ajalikuna ja vaimsena.
Seda õnnistust oleme nii palju kogenud, et ei jõua kirjeldadagi.
Teil on olnud ka raamatupoe tegevus ja vahel on olnud ka võitlus.
Siiski edu ja õnnistus, et olete vahendanud seda Sõna,
nagu sa teed seda praegugi, käies tihti Soomes eri kohtades
ning rääkides Jumala Sõna ja ka Israelist.
Jah. Me käime abikaasaga kahekesi, vahel on ka teisi kaasas.
Oleme käinud 10 koguduses. Luteri kirikus ja vabakogudustes
ning teistes kohtades, kus saame pidada Iisraeli õhtuid.
Meil on Iisraeli muusika peateemana, jutlused on lisaks.
Naine räägib uudiseid. Tema on see eriline uudisteankur nendes oludes,
kasutades infoallikana ka TV7 Iisraeli uudiseid.
On ka teisi kanaleid ja vanu kanaleid igapäevases elus,
mida kasutatakse neti kaudu Iisraeli sõpradega ja kust saame teavet.
Esa, meil oleks tõesti veel paljust rääkida, aga selleks korraks me
peame lõpetama ja ma tänan sind, et sa tulid siia rääkima nendest
asjadest ja andma esmase pildi sellest Jumala suurest seiklusest,
kus sina oma naisega oled saanud käia.
Ma usun, et neid seiklusi tuleb veel.
Õnnistusi sinule ja teile mõlemale! - Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa