ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse "Isanda lauas"
Mu külaliseks on Kyösti Erkinkorpi. Tere tulemast! -Tänan!
Sa oled siin olnud varemgi korra aastaid tagasi oma elust rääkimas,
aga kindlasti on televaatajaid, kes ei ole tutvunud sinu elulooga.
Äkki räägid lühidalt oma elu ajani, mil Jeesus sinu ellu tuli.
Ma olen sündinud Savos ja mu isa tegutses seal ehituse alal. Ema oli
akadeemilise haridusega. Meid oli 2 last: 2 aastat vanem õde ja mina.
Ja nagu elu oli sõjajärgsel ajal, isa tuli rindelt vaimselt ja
hingeliselt purustatuna. Ta hakkas hirmsasti jooma, kuigi majanduslikult
oli meil kõik hästi ja me elasime suures majas.
Siis oli selles majas põrgu. Kui ma olin 6aastane, siis isal tuli purjus
peaga kodus raevuhoog ja ta peksis lapsi sõduririhmaga.
Veri voolas mööda põske ja ema tuli vahele meid kaitsma.
Isa haaras laualt leivanoa, võttis emal juustest kinni ja hakkas ema
sellega lööma. Jooksime talvel pakasega kuhugi õue peitu.
Mäletan tänagi neid ema sõnu isale: "Ära tee neile lastele midagi paha,"
kui veri voolas ja ema vajus ukse kõrvale kokku. Läksime õega
keldrisse, kuhugi korrusmaja keldrisse. Siis me saime sugulaste
hoole alla ja meid saadeti lastekodusse. Ja siis, kui kool algas,
siis seal olin ma üsnagi rahutu. Ei püsinud paigal, olin väga
vihane ja kibedust täis. Sel ajal Soomes olid kasvatusasutused
minusugustele ja mind viidigi kasvatusasutusse Turusse.
Sinna oli toodud 120 poissi samadest oludest vanuses 8-18 aastat.
Seal ma siis kasvasin poistevahelise vägivalla ja ebaõigluse sees.
See oli noorsoo kuritegevuse nn "taimelava". Olin 15aastane,
kui esimest korda sattusin vanglasse. Isa suri samal aastal ja
ma ei saanud isegi matustele minna. Siit algaski mu karm vanglaelu,
mis kestis üle 10 aasta eri vanglates. Kakolas olin aheldatud
käe- ja jalaraudadega kinni. Kuni aastani 1979 olin Stockholmis.
Me olime seal pangaröövlite kamp ja oli ka narkokaupmehi ja teisi pätte.
Kokku umbes 20 meest, hambuni relvastatud vägivaldsed mehed.
Siis tuleb ühel pimedal sügisõhtul üks vana mehike mu juurde,
käes on väike lendleht, ja ütleb: "Jeesus armastab teid, poisid.
Saatan on teid petnud kogu elu." Ma võtsin selle lendlehe,
panin taskusse ja muutusin rahutuks. Ma ütlesin poistele,
et ma lähen Stockholmi kesklinna. Ma tahan olla üksi.
Ja siis hakkas Jumal mind kutsuma. Ma istusin ühel puiesteel Söderis
ja lugesin seda lendlehte. Täitsa üksi, keegi ei saanud mõjutada
minu mõtteid ja meelt seal. Ja seal oli kirjas 2 Jumala Sõna lauset:
"Igaüks, kes teeb pattu, on patu ori Oleks nagu nuiaga pähe saanud.
Ma tajusin, et mu isa oli patu ori. Mu vanemad. Mina olen pärinud
selle orjuse. Miski jõud taltsutas mind. Ja siis oli seal kirjas,
et keda Jeesus teeb vabaks, ta on tõeliselt vaba.
Leidsin end olevat pargipingi ääres põlvili, käed risti ja ma palvetasin:
"Jeesus, kui sa oled olemas, ilmu mulle mingilgi viisil!"
Siis sellel pimedal sügisesel öisel hetkel Püha Vaim langes tugevalt.
See läbis mind nagu elektrivool läbiks mu keha. Kui ma tõusin üles
pargipingilt, teadsin samal hetkel, et ma olen muutunud mees.
See, minu elu valitses, see kuri, see toorus, vägivald, see ebaõiglus,
vihkamine, kõik jäi sinnapaika. Ja nüüd algab uus eluperiood.
Ma tänan Jumalat selle eest ja Filadelfia koguduse inimesi, kes
neid lendlehti jagavad. Kuna sellel lendlehel oli selle Filadelfia
koguduse aadress Töbelsgatan 48. Ja ma otsustasin südames, et ma
järgmisel laupäeval lähen sinna kirikusse, vaatama, mis seal toimub.
Ja kui ma olin otsuse teinud, tuli mu peale suur kartus. Ja ma poleks
kuidagi julgenud avada kiriku ust. Haavlipüssiga sai tulistatud ja
mu sõpru tapeti tänaval, aga ei jätkunud julgust kiriku ust avada.
Ütlesin siis ühele Kakola vangla kaaslasele, et tule minuga kirikusse.
Tema ütles siis:" Kuule Kyösti, sõpra peab hädas aitama".
Ja ta tuli kaasa! Ja me istume Filadelfia kiriku viimasel pingil,
ja jutlustaja Raimo Rahnastö, kes oligi seal jutlustamas, ütles:
"Sina, kes oled selle karusselli oma elus läbi keerelnud,
täna õhtul murduvad su ahelad! Patu ahelad. Saatana vägi lahkub
sinu elust!" ja kui ta ütles, et nüüd on altar avatud,
võime otsida Jumala kirkust, siis ma marssisin altari ette põlvitama.
Mul oli kott kaasas, kus oli sees katkine pumppüss, püstol taskus ja
padrunisalv põues. Ma vaatasin seda jutlustajat otse silma ja mõne
sõnaga rääkisin, kust ma tulen. Ja et kas see on kindel, et Jeesus võib
sellise mehe patud andeks anda ja ära võtta? Ma olin elus nii
palju halba teinud. Ja ta andis Piibli- Jumala Sõna. Ja ta ütles,
et loe siit! Sealt lugesin: "Kuigi teie patud on veripunased,
saavad need lumivalgeteks, kuigi need on purupurpunased, saavad
need valgeteks, nagu vill." Siis ta avas teise koha, lugesin:
"Jeesuse Kristuse veri puhastab teid kõigist pattudest".
Ta küsib, et kas sa usud seda? Ma ütlesin, et usun küll.
Siis algaski mu uus elu. Hiljem ma ühinesin Filadelfia kogudusega,
käisin kaasas koguduse eluga ja Jumal juhtis mind edasi.
Ja kas oli ka nii, et Jumal andis sulle ka naise õige varsti?
Jah, päris varsti, kui märkasin, et inimesel ei ole hea olla üksi.
Ma elasin sellises 9x4 ruutmeetrises toas, kus polnud akent. Mul oli üks
pliidiplaat ja üks keedupott, kus ma keetsin suppi ja kohvi ja kord
ma laskusin põlvili ja tänasin Jumalat, et olin saanud päästetud.
Ja ma lugesin Piiblist, et paluge, siis teile antakse. Jumal kuuleb.
Ja ma hakkasin palvetama, et Jumal annaks mulle hea abikaasa.
Ja ühel koosolekul ma märkasin, et kooris laulab Kaisa ja siis me
tutvusime ja ma ütlesin Kaisale, et "paneme leivad ühte kappi" ja siis
me abiellusime. Meenutuseks, see et Kaisa töötas pangas ja sina
olid varem pangas käinud teisel kombel. - Jah, ta oli postitöötaja,
kes hoidis rahvusvahelist rahade liikumist. Üks naine ütles Kaisale,
et sinu sõber on gangster, kes on hunt lamba nahas ja ta plaanib
röövida postimaja. Aga seda polnud vaja enam teha.
Kui nüüd minna sellesse aega, kus sa said päästetud ja sinu elus
tuli uus lehekülg ja sa oled palju maailmas ning Soomes rännanud.
Mida sa tahaksid rääkida, mida sa oled näinud juhtumas reisidel?
Mulle avanes see rahvusvaheline vanglate lähetustöö.
Justiitsministeerium andis mulle sellise soovituskirja eri maadesse.
Ja hakkasin 15 aastat rändama Venemaa eri vanglates.
Seal toimusid võimsad ärkamised, võis näha võimsaid Jumala tegusid.
Nüüd viimastel aastatel olen ma rännanud Soome vanglates.
Soome vanglates oli 1980-ndatel võimas ärkamine, vanglatöötajaid sai
usklikeks ja isegi vangivalvurid lõid sellise lauluansambli, vange,
sealhulgas ka eluaegseid, sai usklikeks. - Sellest palju ei teata.
Mis siis juhtus 80-tel, kui juhtus see, mida sa räägid?
See oli sel moel avalik vangla lähetustöö, et töötegija liikus
kambrite osakonnas ja kohtumaks vangidega kahekesi omavahel ja
sel moel nad avanevad palju kergemini kuulama ja vastu võtma
ka evangeeliumi. Siis Jumal laskis vägeva ärkamise vanglatesse, kui
seal ka sellised "rasked" vangid tulid usule. Sealhulgas ka Venemaal
ja Soomes hästi tuntud eluaegne vang Klinu Loikkanen tuli sel ajal
selle töö kaudu usule. Siis on ka teistel kergem usule tulla, kui
keegi ninameestest saab päästetud. - Kas on nii, et inimese kartus paneb
paela ka vanglas? Et kui üksi tõustakse üles tunnistama Jeesust,
siis inimesed kardavad ja hingevaenlane kasutab seda ära oma heaks?
Jah, see on nii. Muuseas, üks vangla preester ütles nii, et
Jumalal on eriline ülesanne päästa neid "raskemaid" vange esimesena.
Kuna nemad on vanglarühmituste juhtfiguurid, vangide ninamehed.
Siis on ka teistel lihtsam tulla usule, kui nad näevad, et needki
on Jeesuse vastu võtnud.
Milliseid näiteid sul on, et vangide elu on kambrites muutunud?
Neid on päris palju. Aga viimastel aastatel on taas olnud suur
ärkamislaine Soome vanglates. Ühes vanglas, kus ma käisin
mitu korda aastas regulaarselt Jumalateenistusi pidamas
seal kirikus on umbes 50 istekohta. See on iga kord ääreni täis.
Ja mõnel koosolekul istub neid "raskeid" vange, kellele on
mõistetud 12 aastat või eluaegne vangistus jne. Ja koosoleku lõpus
ma ütlen: "Nüüd, poisid, altari ette põlvili kahetsema omi patte.
Sa võid peaga peksta seda müüri aastaid, aga see müür seisab.
Ehk nüüd on aeg anda süda Kristusele ja saada vabaks pattudest."
24 meest tuleb altarile! Tugevad, vägivaldsed kurjategijad, profid
kurjategijad põlvituvad altarile. Mõnigi mees nutab seal lohutamatult:
"Kas mina võin saada andeks oma rasked kuriteod"? - Jeesuse Kristuse
vere läbi, lepitusvere läbi saad andeks. Vangla preester ütles, et
ka parimates unenägudes ta ei oleks osanud mõelda, et need mehed
altarile tulevad. Aga Jumal andis neid erilisi ilmutuse aegu Soome
vanglatesse ja just nüüd on selline aeg. Ka personal on usule tulnud.
Kui vaadata viimaseid aastakümneid, siis kuidas on vanglate kõrgem
juhtkond suhtunud teie töösse? - Siis kui mina päästetud sain, oli
Vanglate Ameti juht minu väga lähedane sõber K. J. Loov.
Oli avatud ja positiivne suhtumine vangidega töösse kõrgemal juhtkonnal.
Me saime üsna vabalt tegutseda. Aga siis tuli aeg, kui hakati järsku
piirama seda tööd üsna radikaalsel viisil.
Kongitöö on ära lõpetatud, mis oli tingimata hea, olla kongis kahekesi.
Siis on tulnud palju teatud piiranguid. Ja sel moel on see
raskendanud seda vaimset tööd. Vanglas on palju otsijaid, kes
tahavad otsida Jumalat ja muutust oma ellu. Aga igasuguseid
üleliigseid reegleid on tulnud. See teeb asja raskemaks.
Kas see on aja nähtus või on nagu koolideski tänapäeval, kus
tahetakse välja visata kogu kristlus, nagu näiteks Rootsis,
kus haridusminister andis juhised selle kohta, kui koolid teevad
kirikutesse ekskursioone, ei saa enam seal kirikus usku praktiseerida.
Ja kooli direktor vastutab selle eest. Kas samamoodi on Soomes
läinud asjad ka vanglates? - Jah. Mind paneb imestama see, et
otsustajad ei ole nõus nende tulemustega.
Vaadake raskete kurjategijate elu muutust, kui nad usule tulevad!
Mõeldes vangi 1 päeva maksumuse ja majanduslikele kuludele, siis vangi
1 päev maksab täna 100-150 EURi erinevates osakondades,
erilise valvega osakonnad, avatud osakonnad jne.
100-150 EUR vangi kohta. Nüüd see pikaaegne vang, ta tuleb usule,
ta hakkab aktiivselt osalema ka vaimulikus töös. Ta tahab kohe ka
oma kaaslastele rääkida, aidata kaaslasi sama kogeda.
Töö plahvatab, tuues majanduslikku kasu ühiskonnale. Ma olen ametnikelt
mitu korda küsinud, et kas te ei saaks nõustuda nende tulemustega,
mis tehakse koguduses ja Jumal teeb nende inimestega? Aga on nii, et me
elame Jumalat eitaval ajal. Kõik liberaalsus ja humanistlik tegevus,
seda soositakse. Mulle öeldakse, et me ei või toetada seda ainsat liini,
mis on kristlik liin. Selle jaoks on olemas kiriku preestrid, kes siis
teevad selliseid toimetusi, aga ei saa soosida ainult üht tööliini.
Mul tuli meelde, et kas pole ka nii, et nagu Hoosea raamatus on kirjas:
"Teid, preestrid, ma süüdistan"? Et meie kristlikud preestrid ja
vastutuse kandjad pole Jumala Sõnast kinni pidanud?
Mulle ütles üks vanglapreester kord niimoodi: "Kyösti, sina oled
märkimisväärne jutlustaja selles mõttes, et sõimad vangid läbi."
Ta arvas, et nad solvuvad. Aga vastupidi tuleb krikusse mehi juurde,
kui sa käid jutlustamas. Nad saavad päästetud!
Millest see tuleb? Siis üks vang ütles vastuseks:"Ütle mulle,
mis tühja me tuleme siia lobisema teoreetilistest unelmatest, hoides
seejuures mingit härrast kõneviisi? Meil on vaja rääkida mee mehega,
nii, et meie aru saame."
Ja nõnda see pehmus, "silitamine". Need mehed tundsid selle ära.
Kas on nii, et lapsed, kui nad noorena ei saa armastust ja piire,
siis tavaliselt inimene otsib neid piire ka kuritegevuse kaudu?
Hea tähelepanek! Sul on õigus. See on üks lapsepõlves olev lähtekoht.
Kui vanematel pole aega või nad pole võimelised olema vanemad,
ühel või teisel põhjusel, siis laps otsib seda tähelepanu mujalt.
Ja mina sattusingi sellisesse ellu oma lähtekoha tõttu.
Sattusin sama lähtekohaga kaaslaste seltskonda, ja nendest moodustus
minu pere, mu õde, vend, isa-ema. Ja mitmed on küsinud, et kas sa ei
kartnud, kuna seal oli nii kohutav vägivald. Seal mehed surid, teised
surid narkotsi annusest ja nii edasi. Ja kestvad vägivaldsed olukorrad.
Ma ütlesin, et ma ei osanud karta, sest see oli nii turvaline.
Sa teadsid, et sa kuulud sinna. Vangidel on ka selline mõttelaad,
"et ma ju kuulun sinna". üks vang ütles nii, et ta arvas,
et ta on "vangitõugu". Et on olemas selline tõug nagu "vangitõug".
Ja sealt lahkumine või äraminek on äärmiselt raske, kuna sotsiaalne
seotus on väga tugev. See ei ole eeskätt seotud alkoholismiga või
narkomaaniaga või muude keemiliste ainetega. Vai eeskätt ongi hoopis
sotsiaalne seotus. Ja sinna lisanduvad alkohol, narkots ja kuritegevus.
Ja kui sellisesse keerisesse satutakse, siis inimene muutub neist sõltuvaks.
Sellel on nn negatiivne pööris, mis inimese kaasa viib.
Täpselt nii on. Ja sinna ongi vaja Jumala selget muutuse võimalust.
Evangeeliumis on Püha Vaimu muutev vägi. Ja me ei saa nendele
inimestele tuua seda evangeeliumi maailmalikul viisil. Et see oleks
neile mugav, et oleks tore tunne. Et oleks selline mugav olemine.
Vaid me peame sinna tooma maailmale täielikult teise variandi.
Seda aitab anda Püha Vaim. Püha Vaim osutab tõele. Mitte libatõele või
oletustele, vaid tõele, õiglusele, patule, Jumala antud valgusele
ja kohtule. Mulle ütles üks vanglas, et ära sa meid hirmuta põrguga!
Ma ütlesin, et ei hirmutagi, kuna te juba oletegi põrgu eesõues.
Aga sealt sa pääsed, kui avad oma südame Kristusele. Ja seejärel
algab uus elu. Üks vangla kõrgem juht K.J.Loov küsis Kakola õpetaja
Yrjö Ropo käest, koos istuti samas autos, mindi vanglalähetuspäevale,
et mida see Kyösti jutlustab seal vanglas, et mitmed tulevad usule.
Yrjö Ropo võttis mu kõrvalt Piibli ja tõstis selle üles ja ütles:
"Kuule K.J. sel Kyöstil polegi vaja seal midagi jutlustada,
vaid piisab sellest, kui ta seal Piibel käes, ringi käib koridoris.
Tema elu ise jutlustab seal olevatele meestele". Ehk, kui meie eludes
ei toimu muutust, siis meid ei usuta. See muutus peab olema nähtav.
Nende aastakümnete jooksul sa oled näinud palju mitmesuguseid asju,
mida Jumal teeb - Jah. Nüüd viimasel ajal päris eri
kogudustes olen avastanud seda, et inimesed enam ei tule nii innukalt,
nagu ärkamiste aegadel, kuulama jutlusi. Nad ei taha enam kuulata
samu kõnesid, samu laule, samu asju Nad ütlevad, et oleme küllastunud.
Aga kui korraldatakse nn. "diakoni- sündmusi", kus pakutakse rooga,
päristoitu, siis koguduses on kohal 100, 200, 300 uskmatut inimest
kuulamas evangeeliumi. Ehk alguses nad kuulevad Jumala Sõna,
vaimulikke laule ja siis saavad nad toitu ja toidukoti kaasa.
Olen tähele pannud, et nendel aegadel Jumal annab võimsa ärkamise.
Jeesus ise ütles: "Mina olen elu leib, kes mind sööb, ei ole näljane."
Siis meile kristlastele Kristus on andnud sama ülesande,
mille ta andis oma jüngritele. Ta ütleb nii:"Andke te neile süüa!"
ja nüüd me saame anda neile eluleiba, vaimset leba ja samas
ka päris leiba. Kyösti, kas sa saaksid nüüd lõpuks televaatajatele
üelda seda, mida Jumal sulle praegu südamesse on pannud?
Sõber, ütleksin sulle seda, et kui minevik seob või valitseb sind,
oled masendunud, lootuseta, pettunud, soovid pole täitunud,
ütlen sulle Jumala Sõnana:" Ära meenuta olnut, ära igatse seda!
Vaata, Jumal teeb uut. Nüüd see puhkeb õide, kas te ei märka?
Ma teen tee kõrbesse, tühjale maale jõed." Jeesusel on võimalus su
elu muuta, kui avad nüüd oma südame Jeesuse armastusele!
Aitäh, Kyösti, et olid rääkimas oma elust ja sellest, mida Jumal sinu
kaudu on mõjutanud. Olgu Ta rohkelt sinu lähedal tulevastel päevadel!
Aitäh sulle! - Aitäh!
Tõlge: Raul Jürimaa