Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan.
Kun ennen nauhoitusta keskustelin vieraani kanssa -
tuli voimakkaasti mieleeni kertomus tuhlaajapojasta Raamatussa.
Luulen, että kun kuulette vieraani Ari Ristimäen kertomuksen, -
yhdytte tähän ajatukseen.
Tervetuloa Ari Ristimäki. - Kiitos.
Sinun lähtökohtasi oli aika lailla rikkinäinen.
Kerrotko lapsuudesta ja ihan siitä alusta?
No, meillä oli köyhä perhe.
Isä lähti kun olin viiden. Meitä oli kolme ja olin vanhin.
Isä sanoi lähtiessään, -
että jos pakkotyöhön minut hommaatte, tapan teidät kaikki.
Siitä alkoi pelkotila -
josta vapauduin 5 vuotta sitten.
Äiti oli töissä ja me jäimme yksin.
Pelkäsin, että nyt isä tulee ja tappaa meidät.
Se oli konkreettista.
Elettiin köyhyydessä ja ihmiset antoivat joskus vaatteita ja ruokaa.
Se oli kurjuutta niin kauan, kunnes isäpuoli ilmestyi -
noin 10 vuoden päästä.
Muuttuiko perhe-elämä sitten normaaliksi?
Isäpuoli toi taloon enemmän tuloa.
Oli enemmän varallisuutta.
Mutta perjantaipullo tuli myös -
ja tappelut viikonloppuisin.
Minun piti tuomarina kuunnella, kumpi oli syyllinen ja syytön.
Se oli hirveätä.
Voi sanoa, että lapsuutesi oli rikkinäinen -
ja haavoja synnyttävä.
On ihme, että siinä istuu uskovainen mies.
Mitä tapahtui, kun kävit kouluja?
Missä vaiheessa oli seuraava merkkipaalu?
Olin töissä 16-vuotiaana ruumisarkkutehtaalla.
Seurasin sinne isäni jälkiä.
Luokkakaverit sanoi, -
että lähdetään lukemaan ammatti laivanhitsauskurssille.
Jätin puutyöt ja lähdettiin Laitilaan.
Laitilassa oli siihen aikaan nuorisoherätystä.
Nuoria tuli pitämään iltoja.
Sain ensimmäisen kosketuksen.
Tiesin, että nämä ihmiset puhuvat totta.
Nuorena kuljin luterilaisessa seura- kunnassa ja palasin pettyneenä.
Mietin, mikä siinä mätti ja oliko tämä samanlaista.
Kerran siellä oli ystäväni, joka ei ollut uskossa.
Hän sanoi, että lähdetään nuorisotalolle iltaan.
Siellä nuoret todisti Jeesuksesta.
Pyhä Henki sanoi: -
"Se, mitä olet etsinyt, on näillä nuorilla.
Saat sen, jos otat vastaan."
En ollut tehnyt henkilökohtaista ratkaisua.
Kukaan ei sanonut, että pitää ottaa Jeesus vastaan.
Silloin annoin elämäni Jeesukselle. -Aivan.
Mutta kuitenkaan se, että annoit, ei johtanut sinua kovin pysyvästi.
No, kyllä täysillä olin uskossa mukana, -
mutta kotiväeltä sain kuulla siitä.
Äiti sanoi: "Eikö täällä ole muuta kuin noita halleluja-lauluja?"
Oli muutakin kielteistä.
Piti ponnistella, koska olosuhteet kotona oli mitä oli. -Aivan.
Menit kuitenkin ansiotyöhön.
Olin hitsaushommissa ja heti sain töitä.
Siellä päätin, että armeijan jälkeen muutan kotoa pois.
Näinkö teit?
Kyllä, mutta armeijassa ollessani pioneerina -
tuli ihmeellisesti töitä.
Korjasin polkupyöriä ja hoidin juoma-automaatteja iltaisin.
Sain lisätuloa päivässä enemmän kuin kuukaudessa päivärahaa.
Mutta minusta tuli ylpeä -
ja mun ja Jumalan välit menivät poikki.
Jälkeenpäin tajusin, mitä olisi pitänyt tehdä -
mutta en puhunut kenellekään.
Päässä takoi, että lähden maailmalle, -
tienaan rahaa ja ostan kaikkea, mitä ei ole ollut.
Ostitkin kaikennäköisiä. - Kyllä. Tein kolmea työtä.
Hitsasin, ajoin lehtiä yöllä ja ajoin kuormia.
Rahaa tuli ja ostin kaikkea. Ei puuttunut mitään.
Yhtenä päivänä olin ikkunan vieressä, -
katselin stereoita, ja ensimmäistä väri TV:tä.
Ajattelin, että minulla on kaikkea.
Ikkunan läpi tuli Jumalan nuoli sydämeen ja sanoi: -
"Mites, Ari, meidän välit?"
Kaikki se, mitä olin koonnut, -
oli yhtä tyhjän kanssa, koska olen kadotuksen tiellä.
Aivan. -Se ääni kutsui minua.
Lähdin pakoon ja join, jotta se ääni lakkais.
Siitä lähti alamäki.
Työtä jatkoin, kunnes töistäkin tultiin sanomaan, -
että olet niin huonossa kunnossa aamuisin.
Jouduit kyllä moneen sielunvihollisen ansaan.
Kerrotko, millaisia ansoja sielunvihollinen oli punonut?
Niitä on monenlaisiakin.
Töistä menin ravintolaa heittämään tikkaa.
Kerran kun meni pultsari ohitse, -
ajattelin, että minusta ei tuollaista tuu.
No, juominen jatkui, aineet muuttui ja rahat loppui.
Lopulta tulivat viinit ja huonot aineet.
Siirryin Lahteen.
Välillä olin kuntoutumassa ja palasin elämään.
Jumala lähetti uskovia mun luokse.
Ne pyysi, että tulisin takaisin.
Olin niin jääräpäinen, etten ottanut todesta.
Ajattelin, että kyllä tämä tästä, vaikka tiesin sen oikeaksi.
Kunnes tuli se vaihe, että tenu tuli elämään.
Silloin Lasolia pystyi juomaan, -
mutta tajunhan se aina vei.
Jouduit sitten joko putkaan tai teholle.
Joo, Lasol teki sen, -
että kun oli juonut pullon, taju lähti pois.
Minut monesti ryöstettiin, ja lyötiin tajuttomaksi.
Oli kuhmuja pää täynnä.
Muistan erään kerran, kun yöllä heräsin.
Jumala herätti Seinäjoen teholla.
Aamuyöstä olin letkuissa ja piuhoja meni joka puolella.
Kaksi lääkäriä keskusteli:
"Ihme, että mies on elossa, kun tullessakin sen sydän värisi."
Minut oli usein tuotu tiedottomana sinne.
Se oli kovaa puhetta. Jumala salli minun kuulla sen.
Eräänä aamuna, -
kun pääsin pois poliisilaitokselta yöllä -
rikospoliisi sanoi:
"Kun tätä sun kierrettä ja elämää katsoo, -
eikö olisi viisainta mennä suon laitaan ja panna kuula kalloon?
Tämä olisi meille, sinulle, -
sairaalalle ja sosiaali- työntekijöille helpompi."
Pysähdyn tuohon, -
että mikä on yhteiskunta- koneiston auttamiskyky?
Miten he voivat auttaa?
Ei heillä ole tietoa Jumalasta.
Heidän ratkaisunsa on kuula kalloon. Siinä loppui ongelmat.
Miten koit sen?
Tajusin, että näinkö pitkällä minun elämässä nyt mennään.
Kuolemakin olisi helpompi.
Se pani miettimään asioita, joka johti siihen, -
että elämäni muuttui.
Kun uudistuin uskossa, etsin tätä poliisia.
Olisin kiittänyt häntä, lujasta puheesta.
Se puhe meni perille.
Se pakotti T-risteykseen: Nyt pitää valita.
Mutta elämässäsi oli monia uhkatekijöitä.
Oli. Siirryin jossakin vaiheessa Lahden parakkikylään.
Olin lentänyt ulos asunnoista.
Piti juoda aina pää täyteen.
Tiesin, että Jumala kutsuu, piti saada se ääni pois.
En ymmärtänyt Jumalan rakkautta, kun on isätön.
Äidilläkään ei ollut aikaa hoitaa, ottaa syliin.
Niin minä en ymmärtänyt kutsua sillä lailla.
Myllykoskella paha tapaus oli, kun kaksi miestä tuli.
He olivat karanneet vankilasta, varastaneet auton ja huumeita.
He etsivät jotakuta huoneestani ja kertoivat asioita.
He totesivat, että sinut täytyy tappaa, koska tiedät liikaa.
He ajattelivat hirttää minut siihen yhteen nurkkaan.
Minulla oli pimeä kamari, ja TV suhisi yön pimeydessä.
Jumala neuvoi: "Pyydä lupaa sammuttaa TV."
"Kun painat nappia, hyppää kaksi askelta ovelle ja pakene."
Koska neuvo tuli Jumalalta, uskalsin tehdä sen.
He antoivat sammuttaa TV:n.
Hyppäsin takaovelle, josta he eivät tienneet.
Käsi tarttui kiinni mutta se luisti pois ja pääsin pakoon.
Sydän löi varmaan. -Hengestä oli kysymys.
Yöllä palasin mutta en omaan huoneeseen vaan keskirappuselle.
Nojasin patteria vasten.
Yhtäkkiä kuulin Jumalan sanovan:
"Tätä en olisi sinulle halunnut."
Se ääni oli rakkautta täynnä ja mursi mussa jotakin.
Lapsuutesi oli sellainen, ettet tiennyt, mitä rakkaus on. -En.
Se oli sinulle uutta. Jeesus sen antoi. -Niin.
Miten mentiin eteenpäin?
Sieltä sitten pääsin jonkun kautta Lahteen.
Siellä tapasin kavereita ja alkoholia kului entistä enemmän.
Tuli kaikennäköisiä lääkkeitä. Välillä tein töitä.
Juomiset koveni ja lopulta en pystynyt töihin.
Eräänä aamuna kävelin Lahden torilla.
Oli kauhea kankkunen ja tärisin.
Kaverit huutaa, että tuu Arska, sinä teet kuolemaa.
Ne antoi pullon ja sanoi: "Juo, älä mieti mitään."
Haistoin, että se oli tenua ja muistin pultsarin Seinäjoelta.
Olin sanonut, että tuollaista musta ei tule.
Mutta oli tullut. - Aivan.
Jumala näytti, jotta jokainen on hänelle arvokas.
On se pultsari tai presidentti, Jumala rakastaa jokaista. -Kyllä.
Miten jatkui tarina?
Se jatkui niin, että pääsin asumaan parakkikylään Lahdessa Liipolassa.
Oli 12 parakkia, 6 neliötä per henkilö.
Siellä asui kaikenlaisia käyttäjiä.
Mutta siellä eräänä yönä näin hirveän unen.
Se uni sai reaktion.
Heräsin siihen, -
että joku pettää mua tosissaan ja vetää nenästä.
En osannut analysoida sitä.
Mutta olin niin täynnä kaikkea. Painoin 48 kg.
En uskaltanut mennä ihmisten eteen.
Yöllä kuljin siellä ja sinä aamuna heitin peiton seinään.
Sanoin Jumalalle, että anna minun kuolla, en jaksa enää.
Uskalsin sanoa, että jos on mahdollisuus palata, -
niin lähetä vaikka pappi sitten.
Lähdin lukusaliin lukemaan lehtiä.
Yleensä siellä on 40 - 50 lukijaa.
Sinä päivänä oli kaksi ja nekin lähti pois. Mietin, mitä tapahtuu.
Aloin lukemaan kun kuuluu ovelta koputus.
Vanhempi nainen sanoo, -
saako hän tuoda hengellisiä lehtiä.
Sanoin, jätä sinne vaan.
Hän tuleekin luokseni ja kysyy: "Oletko lukenut Airut-lehteä?"
Sanoin: "Kyllä joskus."
Hän sanoi, että oletko pyytänyt tänään Jumalalta jotain.
En muistanut pyyntöäni lähettää pappi. Uskovathan ovat pappeja.
Samaan vetoon hän sanoi, -
että näki Pyhän Hengen kautta lävitseni ja kysyi, saako rukoilla.
Ajattelin, että äkkiä ennen kuin joku tulee huoneeseen.
Vanha sisko laittoi käden päälleni ja rukoili Jeesuksen nimessä.
Kun tuli jokin asia, hän katkaisi ne.
Se puutalo alkoi paukkumaan, niin kuin pakkasella.
Hän sanoi, että älä välitä, henget lähti.
Sinua sitoneet riivaajat.
Jeesuksen nimessä ja veressä hän julisti ne poikki, ja vapauduin.
Tämä oli valtava tapahtuma - Oli, mutta episodi jatkui.
Tämä rouva kertoi, -
että hän on perustanut rukousryhmän.
He pyysi, että Jumala käyttäisi.
Hän oli siivoamassa, kun Jumala sanoi:
"Mene parakkikylään. Tarvitsen sinua."
Hän ei olisi ehtinyt mutta Jumala muistutti rukouksesta.
Hän nappasi lehtiä ja lähti parakkikylään.
Kun hän näki minut, hän tiesi, että tämä se on.
Kyllä, Jumala on hyvä, ei voi muuta sanoa.
Elämäsi muuttui paljon.
Jumala johdatti sinulle myös aviopuolison.
Suuntana tuli Forssa, ja siellä luin uuden ammatin puutarhakoulussa.
Olin rukoillut vaimoa:
"Tarvitsen viisaan vaimon. Sinulla on antaa."
Yhtenä iltana kun rukoilin, -
minulle sanottiin, että kiitä vaimosta.
Ei ollut ehdokkaitakaan mutta kiitin vaan.
Sitten tapasin tämän naisen, joka oli nähnyt minut monet kerrat.
Hän oli rukoillut miestä ja ymmärtänyt, että tuossa hän on.
Multa oli suljettu silmät.
Niinpä keskityin opintoihin ja sain ammatin luettua.
Kerran tuli Raamatusta sana, -
että suorita pellollasi työ ja sitten perhe.
Tavattiin, ja hän oli kuullut, että lähden Israeliin kibbutsille.
Hän sanoi, että sun olisi hyvä opiskella hepreaa.
Hän toi kirjoja ja sanoi: "Opiskele tuosta."
En osannut lukea niitä, ja pyysin häntä opettajaksi.
Jossain vaiheessa tajusin, että olen silmittömästi rakastunut.
Kunnioitin häntä hirveästi.
Hän oli lukenut ihminen, sosiaalialalla töissä.
Minä taas pultsari, ei hän minua katsoisi.
Mutta niin siinä kävi, että kun kosin -
niin siitä se lähti meidän yhteinen elo.
Kuinka monta vuotta siitä on?
Vuonna 1991 menimme. -Parikymmentä vuotta.
Jumala on antanut molempien sydämelle Israelin.
Viittasit jo hepreaan. -Kyllä.
Miten se on tullut? -En tiedä.
Olin kristillisessä Toivola- kodissa jonkun jakson.
Siellä kävin raamattukoulun, jossa puhuttiin Israelista.
Silloin syttyi kipinä, että on päästävä Israeliin vaikka millä.
Anna-Leenan kanssa keskusteltiin ja todettiin, että hänkin halusi sinne.
Se halu oli saavuttaa juutalaisia evankeliumilla.
Luultiin, että Herra vie Israeliin.
Kun kutsu tuli, suunta oli Espanja.
Nimenomaan Espanja.
Oletko ajatellut, onko siellä paljon juutalaisia?
On paljon. Kukaan ei tiedä todellista määrää muu kuin Jumala.
Miten teette juutalaistyötä? -Olemme lauantaisin kirpputorilla.
Meillä on evankeliumia erikielisinä juutalaisille, muslimeille, -
espanjalaisille, jopa suomalaisille.
Kirpputoritavaraa ja sanomaa on esillä.
Vaimon kanssa kerrotaan seura- kunnissa juutalaisten evankelioimisesta.
Pitäisi ottaa se työn alle. Olemme täysin pioneerityössä.
Olemme saaneet apua, ja jos Herra suo, saamme talvella aktioryhmän.
Millä tavalla juutalaiset yksilöt suhtautuvat -
kristinuskon julistamiseen?
Varauksellisesti. Me jaamme erään juutalaisen miehen elämäkertaa.
Kannessa ei ole kristillisiä merkkejä
He tunnistavat, että siinä puhutaan heistä.
He ottavat kirjan luettavaksi.
Hän kertoo, miten tuli tuntemaan Messiaan, -
kun yksi mies kertoi Jeesuksesta.
Hän kysyi, ollaanko me juutalaiset oltu 2 000 vuotta väärässä -
ja tämä pakana olisi oikeassa.
Hän ajautui siihen kulmaan, että piti päättää, onko tämä totta.
Mies sanoi: "Pyydä Jumalaa näyttämään, onko Jeesus Messias."
Näin tapahtui, hän tuli uskoon.
Hän on tehnyt kirjan ja filminkin nyt.
Jakob Damkani on tämä mies. -Ahaa.
Saimme Israelista kirjoja tietä- mättä, että menemme Espanjaan.
Tätä kirjaa jaetaan Israelissa, ja meillä on muitakin tuotteita.
Miten espanjalaiset seurakunnat, joissa puhutte, ottavat vastaan?
Hyvin, mutta toki tämä työ on heille vielä vähän vierasta.
Alkavia seurakuntia on paljon -
ja työ on vasta alullaan.
Sinulla on lähettäjärengas vai millä tavalla sinä rahoitat?
Kotiseurakunnan lisäksi on muutama seurakunta takana.
Olen pienellä tuella ja vaimo otti varhennetun eläkkeen.
Tytär tuli mukaan, kävi lukion ja valmistui ylioppilaaksi.
On nyt Isossa Kirjassa peruskurssilla.
Katsot tätä omaa taustaasi ja historiaasi vastaan.
On paljon sellaisia, -
jotka eivät ole nousseet siitä suosta niin kuin sinä.
Miten näet tätä maailmaa -
nykyisten silmälasien läpi?
Tietysti olen harmissani, -
etten kuunnellut Jumalan ääntä.
Meillä on valtavan rakastava Jumala.
Hän on luonut meidät ja haluaa, -
että kaikki pelastuisivat.
Olin niin syvällä. Syvemmällä ei voi olla kuin huumeidenkäyttäjä.
Jumalan armo riittää, kun ihminen antautuu ja sanoo: "Tässä olen."
Hän muuttaa elämän, ajatusmaailman.
Tulee kuin toinen ihminen. Toivotonta tapausta ei ole.
Miten vastustaja pääsee syyttämään -
ja pitämään ihmisen kahleissa?
Suuri kysymys.
Niin, palvelemme joko elävää Jumalaa tai saatanaa.
Näin on.
Nyt on päästy tähän ohjelman loppukohtaan.
Sano katsojille jotain, mitä Jumala sydämellesi antaa.
Luen Raamatusta tutun paikan.
Johanneksen evankeliumin 3. luvusta -
16. jakeesta.
"Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, -
että hän antoi ainutsyntyisen poikansa, -
ettei yksikään, joka häneen uskoo, joutuisi kadotukseen -
vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä.
Ei Jumala lähettänyt Poikaansa tuomitsemaan maailmaa -
vaan sitä varten, että maailma pelastuisi Hänen kauttaan.
Sitä, joka uskoo Häneen, ei tuomita mutta joka ei usko, on jo tuomittu, -
koska hän ei ole uskonut Jumalan ainosyntyisen pojan nimeen.
Jumala rakkaudessaan lähetti Jeesuksen edestämme kuolemaan.
Emme voi tuoda Jumalan eteen mitään tekoja, jotka kelpaisivat.
Täytyy tuoda vain syntimme ja sanoa:
"Jeesus anna anteeksi."
Usko sovitustyöhön, että se on täytetty.
Silloin tapahtuu ihme ja sinä synnyt Jumalan lapseksi.
Se, mitä Jumala sanassaan puhuu, on totta.
Tämä sana on elävä ja näkyy meidän jokaisen elämässä.
Jumala rakastaa sinua.
Kuka oletkin, Jumala kutsuu Jeesuksen yhteyteen.
Ota Hänet vastaan. Älä kiellä niin kuin minä.
Jokaisella on pääsy Jumalan eteen Jeesuksen kautta.
"Ei kukaan niin alhaalla kulje, ettei Jeesus siellä ois."
Sinä olet nähnyt sen, ja tämä on tarjona kaikille.
Kiitos Ari, -
että kerroit syvältä käyvän oven avauksen omaan elämääsi.
Jeesus on sinut vapauttanut.
Tämä rohkaisee monia siitä, että Jeesus on elävä Jeesus.
Aamen, näin on. -Kiitos sinulle.
Voimaa töihisi Espanjassa ja mihin Herra sinua viekin. -Kiitos.
Tekstitys: Mauri Porkola.