ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse "Isanda lauas"!
Enne saadet vestlesin tänase külalisega,
kes rääkis mulle oma elu, siis mulle
meenus Piiblis olev kadunud poja lugu.
Kui tutvute Ari Ristimäega, seostub ehk teilgi see lugu temaga.
Tere tulemast saatesse!
Sinu tulek siia maailma ning elu algus oli valus.
Räägi oma lapsepõlvest.
Tulen vaesest perest.
Kui olin 5-aastane, siis jättis mu isa meie pere maha.
Olen kolmest lapsest kõige vanem.
Isa ähvardas meid, et kui teatame temast politseisse,
siis ta tuleb ja tapab meid.
Sellest ähvardusest algas minu jaoks pikk hirmu periood,
millest vabanesin alles 5 aastat tagasi.
Ema oli vahetevahel tööl või kuskil väljas.
Siis kartsin, et isa tulebki ja tapab meid kõiki.
See oli totaalne hirm.
Elasime vaesuses. Inimesed andsid meile vahest süüa ja riideid.
Kuid meie elu oli üsna armetu kuni hetkeni, mil perre tuli kasuisa.
Kas pere-elu normaliseerus?
Rahalises mõttes, kuid kasuisa jõi reedeti ning sattus kaklustesse.
Nädalavahetuse kaklused, millesse kasuisa sattus, olid hirmsad.
Mina pidin siis ära kuulama kogu loo ning
otsustama, kes on süüdi ning kes mitte.
See oli kohutav.
Su lapsepõlv oli nii katkine ja haavu tekitav,
et on täielik ime, et sa istud siin ning oled üldse usklik.
Mis juhtus peale seda, kui käisid koolis?
Valmistasin kirstusid 16-aastasena seal, kus mu isagi oli töötanud.
Siis tulid mu tuttavad ning kutsusid mind laevaehitust õppima.
Jätsin siis kirstuvalmistamise ning läksin kooli.
Laitilas oli sel ajal noorte ärkamine.
Noored tulid sinna koosolekuid pidama.
Sain esimese Jumala puudutuse, teades,
et see, mida noored rääkisid, on tõsi.
Kuid olin noorena käinud luteri kirikus ning seal ma kogesin,
et midagi on valesti.
Mõtlesin, et kas need noored on äkki samasugused.
Ühel nädalalõpul kutsus mu sõber mind taas noorteõhtule.
Noored tunnistasid Jeesusest.
Püha Vaim ütles mulle:"See, mida sa
oled noorena otsinud, on neil noortel.
Kui võtad selle täna vastu, saad sinagi selle."
Siis mõistsin ka seda, et ma pole teinud isiklikku pöördumisotsust.
Mulle polnud keegi kunagi öelnud, et
sellist asja peab isiklikult otsustama.
Sel õhtul andsin oma elu Jeesusele.
Kuid see otsus ei kestnud kaua?
Olin siiralt pöördunud, kuid olin kodus ainuke usklik.
Vahest ütles ema: kas sa muid laule ei
laulagi peale nende halleluuja-laulude?
Kodune atmosfäär oli üsna negatiivne.
Pidin pingutama, kuna olukord oli selline.
Läksid edasi tööle.
Jah, laeva ehitusel olin keevitajaks.
Teadsin, et sõjavägi ootas mind.
Otsustasin, et kolin peale armeeteenistust kodust välja.
Kas tegidki nii?
Jah, kuid kui olin sõjaväes inimene, kes
parandas rattaid ning joogiautomaate,
siis mul tekkis taskuraha.
Koguni nii palju, et mu päeva tulemusraha ületas kuupalga.
Mingil hetkel märkasin, et olin uhke ning
minu suhe Jumalaga katkes.
Hiljem mõistsin, mida oleksin võinud teha, kuid
ma ei osanud seda teha, või minna kellegagi rääkima.
Mõtlesin, et teenin raha, ostes kõike, mida mul pole lapsena olnud.
Ostsidki igasuguseid asju.
Jah. Töötasin kolmes kohas: õhtuti jagasin lehti ning
vedasin autoga koormat.
Ostsin endale kõiksugu asju ning mul ei puudunud midagi.
Ühel päeval seisin akna ees ning vaatasin oma stereosüsteemi.
Siis tabas mind üks mõte kui nool: kuidas on sinu vahekord Jumalaga?
Mõistsin, et kõik asjad, mida olin ostnud,
olid tühised, kuna olin teel hukatusse.
See hääl kutsus mind ning ma põgenesin selle eest.
Seejärel hääl vaibus.
Sellest hetkest algas mu elu allakäik.
Tööd jätkus nii kaua, kuni mulle öeldi, et näen halb välja.
Sattusid mitmesse hingevaenlase poolt seatud lõksu.
Räägi, millised lõksud su ette pandi?
Neid oli mitmeid.
Üks oli see, et kui jalutasin alati samast
kohvikust välja ja nägin üht joodikut tänaval,
siis mõtlesin: mina ei muutu iial selliseks!
Jätkasin joomist, raha lõppes otsa.
Siis hakkasin tarbima veine ning narkootikume.
Mul olid sellised taastumise perioodid kuskil kainestusmajas,
mil püüdsin normaalsusesse pöörduda.
Jumal saatis mitu korda usklikke mu juurde, kes palusid mind,
et ma pöörduksin, kuid ma olin selleks liiga ülbe.
Ma ei uskunud neid, kuigi südames tundsin, et nad räägivad tõtt.
Siis tuli mu ellu ka kemikaalide joomine.
Ma ei suutnud selle kõrvalt palju juua, kuid kaotasin teadvuse,
kui olin kemikaali joonud.
Sattusid kas kartsa või haiglasse?
Jah, sest kui olin kemikaalipudeli tühjaks joonud,
kaotasin teadvuse ning sageli mind peksti ja rööviti sel ajal.
Pea oli muhke täis.
Mäletan korda, kui Jumal äratas mind Seinäjoe haigla intensiivis üles.
Mul olid juhtmed küljes.
Kuulsin, kuidas kaks arsti rääkisid pimedas toas:
kuidas küll see mees ära ei sure?
Ta satub kogu aeg siia, ise täiesti teadvusetu.
See oli mulle ränk, et ma seda vestlust pealt kuulsin.
Olukord halvenes.
Ühel hommikul, kui politsei mind vabastas, ütles üks politseinik:
"Ari, kui su elu ringi nüüd vaadata, mis sa
paari viimase aasta jooksul oled läbinud,
siis oleks mõtekas minna kõrvalisse kohta ja lasta sulle kuul pähe.
Sul, politseil, haiglal ja sotsiaaltöötajal oleks nii kergem."
Peatume hetkeks siin.
Meie ühiskonna aitamise mudel lõpebki sellistes olukordades.
Neil pole infot Jumala kohta, vaid lahenduseks on kuul pähe.
Mis mõtted sul siis tekkisid?
Mõtlesin, et kas tõesti olen nii kaugele
jõudnud, et surm on ka kergendus?
Hakkasin elu üle järele mõtlema, see viis lõpuks muutuseni.
Peale usulist uuenemist käisin seda politseinikku tänamas,
et ta oli minuga aus ning karm.
Ta rääkis nii otse, et see jõudis mulle kohale.
Ta pani sind mõtlema ja valikuid tegema.
Kuid su elus oli veel mitmeid ohtusid.
Jah, oli.
Mingi aja elasin Lahti barakikülas, kuna jõin kogu aeg
ning püüdsin Jumala häält sellega vaigistada.
Mind visati korterist välja.
Ma ei mõistnud Jumala armastust, kuna olin isata kasvanud
ning emal polnud aega mind kallistada.
Ma ei mõistnud Jumala kutset.
Elasin Myllykoskel.
Ühel ööl tungisid kaks kurjategijat minu tuppa.
Nad olid vanglast põgenenud, auto varastanud ja veel uimasteid.
Nad otsisid ühte meest, kuid leidsid minu.
Nad rääkisid mulle oma loo ära ja siis ütlesid, et peavad mu tapma,
kuna tean liiga palju.
Nad kavatsesid mind toa nurka üles puua.
Toa teises nurgas sahises öö pimeduses telekas.
Äkitselt kuulsin Jumalat mulle ütlevat:
"Palu meestelt luba lülitada telekas välja ning
kui oled seda teinud, hüppa kahe sammuga barakist välja ja põgene!"
Kuna see oli Jumala kõne, siis julgesin seda teha.
Sain lõpuks loa teleka välja lülitada ning hüppasin
õue, kuna röövlid ei näinud toa otsas olevat teist ust.
Kui olin välja hüpanud, haaras käsi minust kinni,
kuid ma kiskusin end lahti ja põgenesin.
Sul süda kindlasti peksis rinnus. -Jah, võitlesin oma elu eest.
Kui pöördusin öösel tagasi sinna majja, siis ma ei läinud oma tuppa,
vaid keskmisesse tuppa.
Toetusin vastu radiaatorit, kui kuulsin Jumalat ütlevat:
"Ma ei oleks sellist asja sulle soovinud, Ari."
See hääl oli nii täis armastust, et midagi mu sees lausa murdus.
Kuna su lapsepõlves ja elus polnud armastust,
siis sa ei teadnudki, mis see on.
Ei teadnud jah.
Kuid Jeesus kinkis selle sulle. Mis edasi juhtus?
Läksin kuidagimoodi Lahtisse, kohtudes oma sõpradega.
Jõin ja tarvitasin narkootikume endisest rohkem.
Kui tööd oli, siis tegin ka seda, kuid
joomine hakkas mind enda alla võtma.
Ühek hommikul kui kõndisin Lahti turul ringi, värisesin üle kere.
Sõbrad, kes mind märkasid, hüüdsid:"Tule siia, Ari,
sa oled ju suremas!"
Kui siis läksin nende juurde, viskasid nad pudeli pihku, öeldes:
"Joo, ära vaata, mis seal sees on!"
Kui ma siis jõin ja tundsin, et see oli
seesama mürk, mida olin ennegi joonud,
meenus mulle äkitselt see joodik, keda kunagi tänaval nägin.
Olin ju mõelnud: minust sellist matsi ei saa!
Ja nüüd olin ma täpselt selline.
Jumal näitas mulle oma armastuses, et Temale on iga inimene kallis,
olgu see siis president või joodik tänaval. Vahet pole.
Kuidas su lugu jätkus?
Niimoodi, et asusin taas Lahti barakikülla elama.
Seal oli 12 barakki, igas barakis oli
kuus tuba, kus elas igasugu sõltlasi.
Kuid seal nägin ma ühel öösel kohutavat und.
Aja kokkuhoiu mõttes ma ei hakka seda und rääkima, kuid mõistsin,
et keegi petab mind ning meelitab mind valele teele.
Rohkem ma sel hetkel mõista ei suutnud, kuid kaalusin vaid 48 kg
ning olin omadega täiesti läbi.
Olin täielik luukere.
Liikusin seal öösel ringi.
Hommikul viskasin teki vastu seina ja ütlesin Jumalale:
"Luba mul surra, ma ei jaksa enam!"
Olin jõudnud oma tee lõppu.
Kuid oma arguses küsisin:"Kui minu jaoks on teine võimalus,
siis saada mu teele pastor!"
Tunni aja pärast läksin lugemissaali ajalehti lugema.
Tavaliselt loeb seal 40-50 meest-naist lehte.
Sel hommikul oli seal kaks inimest, kuid needki lahkusid mind nähes.
Mõtlesin: mis küll toimub?
Lugesin siis lehti, kui keegi koputas.
Uksest astus sisse üks vanem naine, kes küsis, kas
ta võib tuua meile vaimulikke lehti lugemiseks.
Ütlesin, et võib küll ja lugesin edasi.
Kuid ta tuli mu juurde ja küsis: "Kas oled sellist lehte lugenud?"
Vastasin, et olen kunagi.
Siis ta küsis:"Kas sa palusid Jumalalt täna midagi?"
Mul ei tulnud meelde, et olin palunud oma teele pastorit.
Samal hetkel ütles naine, et nägi Pühas Vaimus minu sisemust.
Ta palus võimalust mu eest palvetada.
Vastasin:"Jah, kuid tee kiiresti, et keegi ei näeks."
Siis hakkas see usuõde minu pärast palvetama.
Kui ta siis sidus kõiksugu sõltuvusi ja
alkoholi, siis see puumaja, milles ma olin,
hakkas paukuma! Justkui oleks pakane paukunud.
Ehmatasin hirmsasti, kuid see vanem naine ütles mulle:
"Ära tee sellest välja, need on kurjad vaimud, kes lahkusid!
Need vaimud, kes sind on sidunud!"
Ta kuulutas mulle Jeesuse nimes ja veres vabadust.
Ning ma saingi vabaks.
See oli tohutu sündmus!
Jah. Lugu jätkus nii, et see proua rääkis,
et tema käib koos teiste eakatega
koos palvetamas ja ühises osaduses.
Nemad palvetasid:"Jumal, kasuta meid!"
Täna hommikul, kui ta naine kodu koristas, ütles Jumal talle:
"Mine barakikülla, Mina vajan sind seal!"
Ta ütles:"Issand, ma ei jõua, kuna pean koristama."
Jumal:"Sa palusid, et Ma sind kasutaksind. Nüüd mine!"
Naine siis kahmas mõned vaimulikud lehed kaasa ning tuli barakikülla.
Kui ta siis mind nägi, mõtles ta, et see mees peab olema abivajaja.
Jumal on hea, muud ei saagi öelda.
Su elu muutus üsna palju pärast seda ning
Jumal kinkis oma armus sulle ka abikaasa.
Jah. Kolisin Forssasse ning õppisin aednikuks.
Palusin Jumala käest endale tarka naist.
Ühel õhtul kui palvetasin selle asja pärast,
öeldi mulle, et täna oma naise eest.
Mõtlesin, et mul pole ju isegi mitte
kandidaate, kuid tänasin Jumalat naise eest.
Seejärel kohtasin naist, kes mind juba
teadis ning kes koos sõbrannaga palvetas endale abikaasat.
Ta tundis minus tulevase abikaasa ära, minule polnud seda ilmutatud.
Võib-olla oli põhjuseks see, et keskendusin niiväga oma õpingutele.
Saingi kooli lõpetatud.
Ühel õhtul lugesin Piiblist sõna:
"Hoolitse oma põllu eest ja loo perekond!"
Kui kohtusime naisega, siis ta kuulis, et ma olin minemas Iisraeli
ja pakkus mulle heebreakeelseid raamatuid.
Kuid kuna heebrea keeles on kõik ju
tagurpidi, siis ma ei suutnud ise õppida.
Võtsin selle naise käest heebrea k tunde ning siis järsku avastasin,
et olen temasse meeletult armunud.
Austasin teda väga ning mu naine oli
sotsiaaltöötaja, mina aga endine joodik.
Minus polnud midagi erilist.
Siis tegin talle abieluettepaneku ning siis algaski meie ühine tee.
Mitut aastat on teie abiellumisest möödunud?
See oli 1991. aastal, 21 aastat tagasi.
Jumal on andnud teie südamele Iisraeli.
Kuidas see juhtus?
Kui olin ühes kristlikus hooldekodus mõnda aega,
siis käisin seal ühes piiblikoolis.
Piiblikoolis räägiti juutidest ja Iisraelist.
Seejärel minus süttis üks tuli, et ma pean sinna riiki minema.
Mu naisel Anna-Leenal oli samasugune igatsus.
Mõistsime, et meie südames on jõuda juutideni evangeeliumiga.
Palvetasime selle asja pärast, kuid saime kutse kolida Hispaaniasse.
Kas Hispaanias on palju juute?
On küll, tõelist arvu keegi ei tea.
Kuidas teete seal juutidega tööd?
Turutöö raames jagame heebreak kristlikke materjale
igal laupäeval. Meil on ka teistes keeltes materjale.
Me naisega käime erinevates kogudustes
Iisraelist ja juutide tööst rääkimas.
Oleme selle tööharu pioneerid.
Oleme saanud ka inimesi juurde ning kui Jumal
lubab, siis talvel alustame tööd tiimiga.
Kuidas suhtub juut kristlusesse ja selle levitamisse?
Äärmise ettevaatusega.
Meil on üks raamat, mida jagame, mis räägib ühe juudi elust.
Raamatu kaanel pole kristlikku sümboolikat,
mistõttu juudid loevad seda raamatut hea meelega.
Raamat räägib juudist, kes vaidles ühe kristlasega ning küsis temalt,
et kas meie, juudid, oleme eksinud 2000
aastat ning see pagan siin räägib tõtt.
Raamat on selles mõttes hästi terav.
Kuid kui see juut siis pidi otsustama, kas
ta usub seda või mitte, siis ta palvetas,
et Jumal ilmutaks talle, kas Jeesus on Messias või mitte.
Ja Jumal ilmutas talle seda asja.
See juut sai päästetud ning kirjutas seepeale raamatu.
Temast on tehtud ka film. Tema nimi on Jaakob Duncan.
Iisraelist saime neid raamatuid kaasa.
Meil on ka teisi raamatuid.
Kuidas on Hispaania kogudused teid ja teie tööd vastu võtnud?
Nad on selle hästi vastu võtnud, kuid see töö on nende jaoks veel võõras.
Kogudusi on palju ning oleme selle töö alguses.
Kuidas saate majanduslikult hakkama?
Meid toetab meie oma kogudus ning veel paar kogudust.
Saame väikest toetust ning mu naine jäi pensionile,
et saaksime teha seda tööd.
Meie tütar tuli Hispaaniasse, lõpetas seal keskkooli
ning õpib nüüd ülikoolis.
Kui nüüd vaatad omaenda tausta ning neid, kes veel pole oma ahelatest
välja tulnud, siis kuidas sa seda maailma näed?
Mul on loomulikult kahju, et ma ei kuulanud Jumala häält varem.
Olen tõdenud, et meil on tohutult armastav
Jumal, kes on meid enda näo järgi loonud.
Ta ei taha, et keegi hukkuks, vaid et kõik saaksid päästetud.
See, et ma olin nii sügaval oma eluga,
siis isegi sinnamaani ulatub Jumala arm,
kui me vaid võtame selle vastu ja ütleme: Jumal, muuda mind.
Inimene peab ise alla andma, siis tuleb Jumal ja muudab meid täielikult.
Jumala jaoks ei ole lootusetuid juhtumeid.
Kuidas siis kurat saab meid süüdistada
ning hoida inimest nii sügaval ahelates?
See on see suur küsimus.
Jah. Me teenime alateadlikult kas saatanat või Jumalat.
Nüüd oleme jõudnud saate lõpuni. Palun, et jagaksid vaatajatega
seda, mis Jumal sulle südamesse on andnud.
Loen Piiblist ühe väga tuntud koha, Johannese 3:16:
"Sest nõnda on Jumal maailma armastanud,
et ta oma ainusündinud Poja on andnud,
et ükski, kes temasse usub, ei hukkuks,
vaid et tal oleks igavene elu.
Jumal ei ole ju läkitanud oma Poega
maailma, et ta kohut mõistaks maailma üle,
vaid et maailm tema läbi päästetaks.
Kes temasse usub, selle üle ei mõisteta kohut, ja
kes ei usu, selle üle on kohus juba mõistetud,
sest ta ei ole uskunud Jumala ainusündinud Poja nimesse."
Jumal saatis oma armastuses oma Poja Jeesuse meie eest surema.
Kallis sõber, meie ei saa Jumala ette panna oma häid tegusid,
need ei ole piisavad.
Meie saame igaüks tuua Jumala ette oma patune loomus ning paluda
Jeesus nimel andestust, uskudes, et Jeesuses on meie lunastus.
Siis sünnime uuesti Jumala lapseks.
Kõik, mida Piiblis öeldakse, on tõsi ning see Sõna on elav.
See Sõna on näha meie kõikide eludes.
Jumal armastab sind, kes iganes ja kus iganes sa oledki!
Jumal kutsub sind täna Jeesuse juurde.
Võta Ta vastu. Ära lükka Jumalat ära, nagu mina seda tegin.
Kõikidel on Jeesuse Kristuse kaudu ligipääs Jumala palge ette.
Tahan öelda, et ükski ei lange nii madalale, et seal poleks Jeesust.
See on tõsi.
Sina oled seda näinud ning sinu lugu kõnetab kõiki.
Aitäh, Ari, et tulid oma lugu jagama, jagades seda,
kui sügavalt sa oled tulnud ja kuidas Jeesus on sind vabastanud.
Usun, et see julgustab paljusid uskuma, et Jeesus on elav Jumal!
Aitäh ja jõudu sulle misjonitööl ning seal, kuhu Issand sind viib.
Aitäh.
Tõlge: Lemme-Getter Bogatkin