ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse "Isanda lauas"!
Mu külalised on alati väga erilised inimesed.
Nii on ka tänase külalisega, kes poleks ilma Jumala imeta
üldse saanud tänases saates osaleda.
Tere tulemast, Mikko Voutilainen. -Aitäh.
Tulid täna saatesse Põhjamaalt, kuid sa pole seal sündinud.
Ei ole jah, vaid sündisin 12. juulil 1962. aastal Heinävedel.
Oled reisinud Soomes ringi. Milline on sinu lapsepõlvekodu taust?
Mu vanaema oli usklik ning luges Piiblit ja lauluraamatut.
Õppisin 5-aastaselt lugema ka vana Piibli järgi.
See oli kindlasti seeme, mis sinusse külvati, mis ehk kandis vilja,
kui paarkümmend a hiljem sattusid väga tõsisesse autoõnnetusse.
See oli 21. mail 1981. aastal.
See oli tõsiseks pöördepunktiks minu elus, kuna sain käia teispoolsuses.
Räägi sellest õnnetusest, kuna see hõlmab palju asju.
Jah. Olen ettevõtja ning oma töö käigus sõidan vahest
väga suurte autodega.
Siis oli tegu tavalise sõiduautoga.
Olin 18-aastane ja veidi kogenematu autojuht.
Kaotasin auto üle kontrolli.
Auto paiskus tee pealt välja.
Auto lendas tee kõrval oleva liivavalli kohale,
lennates vallist üle ja langes u 20m, maandudes tulvavetes jõkke.
Kui mu tädi tegi lastele pühapäevakooli,
siis ka mina osalesin selles.
Teadsin, et on olemas keegi Jeesus, kes aitab.
Kuna ma ise ei saanud midagi teha kui auto oli vabas langemises ning
ma nägin, et sööstan kahe suure puu poole, lasin roolist lahti, paludes:
"Kallis Jeesus, kui oled tõeline, palun aita mind!"
Abi saabus kohe. Auto kihutas täpselt kahe puu vahelt läbi.
Auto kihutas edasi.
Järgmisel hetkel nägin end olevat kuskil pimedas tunnelis.
Üks hääl ütles mulle:"Mine kõrvaltunnelisse!" Ma läksin.
Nägin peatunneli otsas valgust, kuid läksin siiski sinna, kuhu kästi.
Seal avanes kõrge platvorm, kus oli aed: ühel pool olid inimesed,
kellel oli paha olla, ning teisel pool aeda olid inimesed õnnelikud.
Mõtlesin: nojah, ma lähen ju sinna halvale poolele,
kuna teadsin, kuidas olin oma elu elanud.
Mu kõrval oli üks olend, kuid olin nii keskendunud oma elule,
et ei pannudki teda tähele.
Kuid ta ütles:"Su aeg pole veel tulnud!
Sulle antakse uus võimalus, et saaksid parandada meelt."
Kui ma seda kuulsin, pöördusin tagasi tunnelisse, kust olin tulnud,
minnes edasi tunneli lõppu.
Seal oli valgus.
Nägin tõeliselt kaunist sinist värvi jõge, rohelist aasa kahel pool.
Seal aasal kasvas üks võimas puu.
Seejärel nägin oma elu filmilindil.
Minu ette tõmmati suur kinoekraan ja seal näidati mu elu.
Eriline oli selle filmi puhul see, et seal ei räägitud rahast,
vaid sellest, mida ja kuidas ma teisi inimesi kohtlesin.
Kuidas kellegagi rääkisin ning mida ütlesin.
Kui olin seda filmi näinud, siis mõistsin,
et oleksin kuulunud pimeduse poolele.
Järgmine asi, mis juhtus, oli see, et ma nägin,
kuidas mu auto esiakna klaas sööstis minu poole.
Seal oli klaasikilde, tuult ja vett.
Olin siis õppimas ehituspoe müüjaks.
Mul oli ehituspoe T-särk seljas, kuid ühtegi kriimu ei tekkinud siia.
Vaid taga on üks ning siin teine kriips.
Kätt kriimustasin ka veidi.
Järgmine asi, mida ma tegin, oli see, et sulgesin silmad
ning otsisin autost väljapääsu.
Tegin turvavöö lahti ning suutsin autost välja ujuda.
Sukeldusin põhja ja lõin oma pea vastu jõepõhja ära.
Vaatasin üles ja nägin helkivat valgust.
Püüdsin pinnale ujuda ning lohistasin end ühe kivi peale.
Mõtlesin, et nüüd peaks küll haiglasse saama.
Olen harrastanud jõesporti, seetõttu oskasin õigesti hingata
ning samaaegselt appi karjuda.
Tundsin sellist valu, mida polnud iial kogenud.
Mu valulävi kasvas meeletult, kuna mul oli vapustavalt valus.
Su auto sõitis kahe puu vahelt läbi?
Jah. Kõigepealt sõitis kahe puu vahelt läbi.
Mis oli sinu jaoks selle käigus ime? -See, et mind kohe aidati.
Puud olid vist liiga lähedal teineteisele,
et auto oleks võinud sealt vahelt läbi sõita? - Jah.
Just. Auto pööras end tõesti õhus ringi ning siis mahtus ilusti
kahe puu vahelt läbi!
Muidu oleksid vist kokkupõrke käigus hukkunud?
Jah, ma usun küll.
Edasi läks nii, et sillale sõitis buss ning keegi lehvitas mulle.
Lõpuks saabusid kiirabi ja tuletõrje.
Tuletõrjujad läksid siis Koskenniska jõkke ja tulid mulle järgi.
Esimeses haiglas öeldi mulle, et midagi rohkem ei suudeta,
lõigati minult riided seljast.
Märkimisväärne oli see, et mulle mitte ainult ei antud võimalus
parandada meelt, vaid mulle näidati ka seda,
et olen elu ja surma piiri peal.
Mu vaim vaatas lae alt ja ma nägin end lamavat voodis.
Mu pere ja sõbrad käisid mind vaatamas, mu juures nutmas.
Siis tuli mu isa mu voodi juurde ja ütles:
Mikko, olen alati sind armastanud, kuid oleksin tahtnud seda
sulle veelkord öelda, nõnda, et sa kuuled seda."
Seejärel ma mõtlesin, et ma kuulsin seda!
Tahtsin talle seda öelda ja silmapilkselt olin kehas tagasi,
kuid olin väga segases pildis, ma ei näinud mitte midagi.
Ütleksin, et inimesel, kes on oma kehast väljunud,
tal on tuhat korda paremad aistingud.
Hiljem rääkisin oma isale seda.
Kui olin oma jutu lõpetanud, siis mu isa langes põlvedele
ning võttis Jeesuse vastu oma ellu.
See puudutas teda nii tugevalt.
See lugu puudutaks ükskõik keda väga tugevalt.
Olen seda lugu paljudele rääkinud.
Mingi aeg oli su alakeha halvatud?
Jah, kuna autorool murdis mu puusaluu.
Loomulikult on võimalik, et seetõttu ma ei suutnud end liigutada.
Kuid ujusin siiski selle kivini.
Hiljem korralikku taastusravi all sain tasakesi hakata liikuma.
Kui pikk periood see oli, mil selle trauma said ning lõpuks tervise?
Tegelikult pole ma tänaseni päris täielikult tervenenud.
Õppisin uuesti käima ja rattaga sõitma.
Sõitsin nädalas maksimaalselt 4 x 25 km rattaga maha.
Kuna olin võtnud Jeesuse oma ellu vastu, siis ma teadsin,
et kui Temalt midagi palume, siis Ta annab kõigepealt enda omadele.
Mu jalga tekkis gangreen ja jalga taheti amputeerida.
Arstid olid kahevahel, et kuidas lõigata ja mida teha,
operatsioon oleks olnud kallis.
Jalutasin mööda koridori ja mõtlesin selle asja üle, palvetades:
"Issand, kui Sina tahad mind tervendada,
siis hoia see operatsioon ära!"
Seejärel läksingi ja panin vastuvõtuaja ortopeedi juurde.
Esimesel korral suutsin hädavaevu saatja abiga ortopeedi juurde.
Sain teada, et arst oli haigestunud.
Mõtlesin, et arst on ka ju inimene ning mul pole midagi kaotada.
Panin uue arstiaja kirja.
Järgmisel korral vastuvõtule minnes juhtus selline asi:
olin sõitnud Raisio linna lähedale ning sõitsin autoga,
kasutades ühte jalga gaasi ja piduri jaoks.
Mäletan ja nägin, et minu arsti maja läks põlema ja
ta polnud seetõttu tol päeval haiglas.
Politsei palus mul ettevaatlikult sõita ning suunas mind haiglasse.
Kui jõudsin haigla registratuuri, siis administraator ütles:
"Arst ei saa teid täna vastu võtta."
Vastasin:"Kui maja põleb, ei saagi ju midagi teha."
Administraator imestas: "Kuidas te seda teadsite?
Mitte kellelegi pole seda öeldud!"
Mind survestati, et ma paneksin uue arstiaja kirja,
kuna gangreeniga ei tohi mängida.
Läksin veidi eemale ja palvetasin:"Issand, ma tean,
et Sul on siin käsi mängus, kuid tee seda nii,
et ka mina seda mõistaksin."
Seejärel panin uue arstiaja ja läksin koju.
Järgmisel korral arsti juurde minnes sain teada,
et mu arst on jäänud pensionile ning ma pean panema uue aja
järgmisele arsti vastuvõtule.
See lihtsalt ei õnnestunud.
Jah. Mõistsin, et see oli Jumala vihje mulle.
Kuna ma ei suutnud oma autoga liikuda, läksin bussiga.
Olin väga mures selle üle, et kas olen piisavalt õige Jumala ees,
et Tema mind tervendaks.
Nutsin terve tee koju.
Bussijuht ja reisijad pakkusid mulle abi, kuid ütlesin,
et mind ei saa aidata.
Läksin bussipeatusest 50 m metsa poole koos abivahendiga,
mis aitas mul liikuda.
Palvetasin:"Issand, kes on sinu jaoks üks lonkur,
et Sa temale tahad uue jäseme kasvatada?
Ning et sinepiivakese suurune usk liigutab mägesid?"
Äkitselt kogesin sooja värelevat väge, mis mind täitis.
Kogesin, et tervenemine pole üldse probleem,
kuna see vägi oli niivõrd vägev.
Tegin siis kohe empiirilise katse: jätsin oma liikumisvahendid sinna
ja läksin kõndima.
Esimene samm oli valus, kuid 25 m hiljem oli asi parem.
Hiljem andsin oma liikumisvahendi vanaemale ning
tänu sellele imele tervenes mu jalg gangreenist.
Gangreeni levik peatus!
Mul on liikumispuue ja olen invaliid,
kuid ma ei jäta selletõttu elamata.
Saad käia ning autoga sõita.
Jah. Ning ka restoranibuss on selline, mida saan juhtida.
Kogesid Jumala kuningriigi ligiolu oma elus väga tugevalt,
mis muutis su elu.
Jah, muutis.
Sedasama väge kogesin ka hiljem, räägin ühe loo.
Ükskord jäi suur rekka autoteele risti seisma,
peatades terve liikluse.
Olin just ostnud endale uue Nissani ja sõitsin rekka taha.
Läksin juhi juurde ja küsisin:"Mis lahti?"
Juht vastas:"Mootor lihtsalt suri välja ning enam ei käivitu."
Samal hetkel kogesin sedasama tohutut Jumala väge
enda peale hoovamas.
Teadsin, et see on Jumala vägi, mis suudab kõike,
kui eesmärgiks on evangeeliumi levitamine.
Vastasin:"Ma tean, mis on vaja teha."
Ronisin juhikohale ja istusin rooli taha.
Ma polnud kunagi varem rekka roolis olnud.
Haarasin süütevõtme endale pihku ja keerasin ning ütlesin:
"Jeesuse nimel käivitu!"
Juht hämmastus ning küsis: "Kuidas sa võid niimoodi teha?"
Vastasin:"Nii see usuelu käibki, tutvu sinagi Piibliga,
alusta Johannese evangeeliumist!"
Hüppasin välja ja lõin ukse enda järel kinni ning lahkusin.
Juht andis gaasi ja sõitis minema.
Küsimus polnud selles, mida mina suudan,
vaid selles, mida Jumal teeb. Jumal rääkis inimesele.
Mina olin lihtsalt Tema vahendaja.
Sul on südames vaesed ning orvud.
Räägi nendest asjadest.
Lähtepunktiks on see, et ma pole väga jõukast perest pärit.
Mu vend müüs kogu oma vara, ka voodi enda alt,
ning läks Indiasse misjonäriks.
Ta on saanud toetajate annetuste abil ehitada sinna lastekodu.
Olen alati soovinud seda tööd toetada.
Tegelen graafilise disainiga ning olen tegelenud ka reklaamiga.
Aitasin siis venda nende misjonitöö lehega ning meilidega,
kuna mul on olnud nendes asjades pikk kogemus.
Palvetasin selle asja pärast.
Aitan ju teisi, kuid kas Jumal ei võiks teha nii,
et saaksin konkreetsemalt aidata.
Ta ju kingib mu ellu oma väge.
Seejärel nägin nägemuse, kus nägin, et rajasin liikuva kiriku.
Kuidas teha liikuvat kirikut?
Misjonitöös on nn teetoa busse palju.
Kuid kes maksab nende arved? Keegi ju peab selle kinni maksma.
Misjonitööd tahavad ju kõik teha, kuid kes selle kinni maksab?
Sain ilmutuse restoranibussist.
Läksin ja tegin sellepeale endale C-kategooria loa,
seejärel taotlesin loa sõidutada gruppe jne.
Siis registreerisin frantsiisifirma Autorestoranid OÜ.
Siis palvetasin:"Issand, nüüd vajame mööblit!"
Nüüd on see buss peaaegu valmis?
Jah, vaid mööblit on vaja.
Mul on kirjas esimesed tellimused firmadelt.
Millised on sinu kontaktid, et restoranibussiga tutvuda?
Facebookist, kui trükid Googleisse Facebook Autoravintola,
sealt leida kogu info.
Ning sul on juba tellimusi?
Jah, mitme kandi pealt, nii firmad kui ka poliitikud.
Kuid buss peab enne saama valmis.
Asja mõte on ju see, et see toodab tulu India lastekodudele.
Just. Ning ülemaailmse evangeeliumiliidu liikmena
tahan ka selle kaudu restoranibussi kasutada.
Kuna olen Jumala käest selle ilmutuse saanud,
siis buss teenindab inimesi kui tavaline restoranibuss,
mündi teine pool on aitamises ja evangeeliumi levitamises.
Kell on edasi liikunud ning ma annan sulle nüüd sõna öelda seda,
mida Jumal sulle südamele annab.
Mul on alati südames see, et inimesed, kes Jumalat ei tunne,
võiksid Teda leida.
Ma palvetan, te võite koos minuga seda teha.
Igaühel meist on sugulasi, kes, Sind, Jumal, ei tunne.
Las ka nemad leiavad Jumala!
Võin öelda, et olen isiklikult saanud Jumala käest nii palju,
et seda pole võimalik mõistusega hoomata.
Aitäh, Mikko, et tulid Jumala suurtest imedest rääkima.
Usun, et need julgustavad inimesi, kes kahtlevad,
kas Jumal ikka võib imesid teha ning et mida Ta suudab.
Jumal suudab ükskõik mida teha.
Aitäh, et rääkisid ka oma misjonitööst.
Palvetame, et Issand juhataks sinuni õiged inimesed,
et buss saaks valmis ning samuti visioonis, mis sulle on antud.
Jah. Ütlen veel, et Piibel ütleb, et lihtsalt usu seda,
mis seal on kirjas.
Paljud mõtlevad, et mida see küll tähendab, kuid Piibel ütleb,
et usu ainult, sellest piisab. -Jah, aitäh!
Isand: Martti Ojares Külaline: Mikko Voutilainen
Tõlge: Lemme-Getter Bogatkin