ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse "Isanda lauas"!
Seekordseks saatekülaliseks on isik, kes on Helsingi piirkonnas
mitmetes projektides osalenud, sh Billy Grahami teenistuse
Soome korraldajana.
Tere tulemast Juhani Peltonen! -Aitäh!
Enne kui läheme kristliku teenistuse juurde, räägime su lapsepõlvest.
Kuulsin, et oled Oskar Merikonno suguvõsast, ta oli su vanaisa isa.
Jah, nii see on. -Siis voolab ka sinu sees muusika?
Üks sõber ütles mulle kunagi, et vähemalt nii palju tead muusikast,
et ei rebi noote.
Ehk ma ei mängi ühtegi pilli ja laulan nii ja naa,
ehkki mu vanaema oli pianist.
Su lapselõlv oli üsna keeruline.
Jah, võib nii öelda.
Sündisin 1944. aastal veebruari pommitamise ajal.
Elasime Laulukas koos vanavanematega.
Kui sain 5-aastaseks, suri mu isa.
See oli suur õnnetus meile.
Mu ema ei suutnud minu eest üksinda hoolitseda.
Tal olid omad asjaajamised.
Kuid mu tädi oli minu jaoks oluline.
Nende perega olin palju koos ning veetsin puhkuseid.
Vanatädi juures olin kooliajal. Läksin ka ülikooli.
Kui võtta su lapsepõlve lähtekoht, mil sattusid tädi hoole alla,
siis sellest hoolimata suutsid ülikooli minna.
Mäletan, et ma tahtsin kooli minna, pidin sisse saama.
Suurt põhjust polnudki.
Esimese aasta käisin Helsingis, siis Tamperes keskkoolis ning
siis läksin ülikooli edasi.
Kui su elu vaadata, siis su raske lapsepõlv oleks võinud
teha sinust tänavalapse, kuid sa olid hea õpilane.
Olukorda kirjeldab üks lause, mis mulle meenub,
mida mu onu ütles.
Onu elas väga kaua ning ütles: "Kui sina oma eluga ummikusse
jookseksid, siis ma ei imestaks üldse."
Just.
Kuid juba keskkoolis hakkasid sind usuasjad tõmbama.
Kodus polnud keegi usu poolt ega ka mitte vastu.
Kuid mind huvitasid need asjad ning kuna olin palju tädi juures,
siis see huvi kasvas ja lugesin palju raamatuid.
Tänu nende mõjule tutvusin christian scienceiga-väärusuga,
mida ka mu tädimees harrastas. Tädimees oli mulle isakuju.
Ta ka tunnistas, et usub seda.
Siis ta sai päästetud ning leidis õige tee.
Kas kuskil oli keegi, kes ka sinu eest palvetas?
Kindlasti oli, ma ei tea, kus ja kes, kuid oli kindlasti.
Said üliõpilaseks ning pidid otsustama, mis saab peale kooli.
Kas see oli algusest peale selge, et lähed teoloogiat õppimad?
Oli.
Olin suvel tööl Tampere lähedal ning mu ülemus oli nelipühilane.
See mõjutas kindlasti.
Oma klassist läksin ainukesena teoloogiat õppima.
Meil oli palju arste klassis, hoiame siiani sidet.
Meil oli poisteklass.
Läksin teoloogiat õppima ning sain ka ühiselamusse.
Keegi tundis mu perekonnanime ja aitas mind.
Mõtlesin, et kuidas küll siin ülikoolis õpitakse.
Midagi dramaatilist see elukutsevalik minu jaoks polnud.
Ühinesid ka Asram ühinguga.
Jah, tänu oma tädi perele olin sageli nende koosolekutel.
Seal ühises juturingis rääkisin, et midagi on nagu elus puudu.
Üks vanem usuvend rääkis siis minuga ning tema juhatusel
andsin oma elu Jeesusele.
Patust ma sel hetkel midagi ei teadnud, kuid see tuli hiljem.
Siiski midagi muutus peale mu usuotsust,
ka mu sõbrad märkasid muutust.
Kujutan ette, et sul olid lapsepõlvest kaasas ka hingehaavad,
seetõttu vajasid paika, kus Jeesuse läbi terveks saada.
Jah, kindlasti.
Neid haavu oli palju ning mõndasid kantakse tänaseni.
See on elukestev protsess.
Kuid kui elu vaadata, siis pean tunnistama,
siin on ikkagi Jumala käsi mängus.
Tema on olnud ustav, ka siis, kui mina olen olnud rumal.
Lõpetasid ülikooli ja sinust sai luteri vaimulik.
See oli osa sinu tulevikust.
1970. aasta novembris mind ordineeriti.
Tolleaegne vana kiriku pastor Mauri Laarikiö helistas ja küsis,
kas saan ülikooli varem lõpetatud.
Lubasin, et saan ning lõpetasin kooli tohutult kiiresti 6 nädalaga.
Seejärel läksin luteri kirikusse noortepastoriks.
Nüüd on mu teenistusaastaid üle poole eluaastatest ehk 41 aastat.
40 aastaga on maailm tohutult muutunud.
On jah.
Osa sinu tööst on erinevate projetkide juhtimine.
Neid oli jah mitmeid.
Eriti olid 1980. aastad projektide aastad.
1978. aastal oli Saksamaal esimene Here Is Life kampaania.
Sellele järgnev seminar oli Rootsis Sigtunas 1979. aastal.
See oli kutsetega seminar.
Mu pastor ei saanud minna ja pakkus mulle reisi.
Mind huvitas see väga nind läksingi Rootsi.
Seminaris innustusin projektist väga.
Ettevalmistavad seminarid olid väga rasked.
Helsingis ei toimunud samanimelist üritust,
vaid nimi muudeti Siin On Elust Siin Leiad Eluks.
Üritus toimus 1982. aasta veebruaris.
Siis oli veel üks põnev Piibliteemaline projekt,
mille kallal töötasin.
Siis tulid juba Lahti kirikupäevad ning siis tuli Billy Grahami üritus.
See on juba nii suur projekt, et peatume sellel veidi.
Kuidas projekt algas ja mis toimus?
Isiklikult oli eriline see, et Siin On Elu projekti ajal
käisime Kari Linqvistiga koos kohvi joomas ja kooki söömas.
Seal tekkis järsku küsimus, et kui see projekt saab läbi,
siis peaks veel midagi tegema.
Mõtlesime, et Billy Grahami toome järgmisena maale.
See mõte jäi sinnapaika.
Siis kutsuti mind oikumeenilisse evangelistide tiimi.
Seal levitasin seda ideed tuua Billy Graham Soome.
Pidin natuke inimesi veenma, kuid siis saatsime kutse USA-sse.
Siis mõtlesime koos, et kui nüüd teeme selle projekti ära,
siis peame kõik kirikujuhid ja vajalikud liikmed kaasama.
Tahtsime Helsingi piiskoppi sellesse kaasata.
Mõtlesime, et kuidas seda teha.
Alguses plaanisime, et piiskop kirjutab Billy Grahamile kirja.
Piiskop Lehtonen küsis, et mida me talle kirjutame.
Siis tekkis arvamus, et piiskop peaks ise Grahami Soome kutsuma.
Peale seda toimusid veel mõned protsessid ning Pekka Halvesmaa
loobus meeskonna esimehe kohast ning mind valiti tema asemele.
Seejärel saime kõne Pariisist, et tulevad Billy Grahami esindajad
Soome meiega kohtuma.
Mina pidin kohtumised korraldama.
Uskuge mind või mitte, sain esimese korraga telefoniteel
kätte kõik vaimulikest võtmefiguurid:
Helsingi piiskop, õigeusu metropoliit, katoliku piiskop jne.
Kõik võtsid telefoni vastu ning kõikidele sobis kohtumise aeg.
Siis käis see Billy Grahami esindaja meiega siin kohtumas ning
mitu kuud hiljem tuli uus telefonikõne,
kus küsiti, et kas Stadion on vaba koosolekuteks jaoks.
Käisin seal küsimas.
Juhataja naeratas ja ütles, et no varem on seda kaa lubatud.
Ütlesin, et seekord ta tuleb. Nii broneerisime Stadioni.
Nad olid nõus tulema ning üheks põhjuseks oli see,
et Soomes oli piisavalt lai põhi juba all.
Piiskop ütles 1986.aasta kevadel, et tema ei saa kogudusi kamandada.
Mitte sellises struktuuris.
Küsisime siis koguduse nõukogudelt nende arvamust.
See oli positiivne ning Billy Grahami esindaja ütles seepeale,
et nad võtavad vastu kutse tulla Soome.
Kui olime Amsterdamis, siis kohtusime evangeelse meeskonnaga
ning siis nad ütlesid, et tahtsid kohe tulla, kuid veendusid,
et kogudused on võimelised üritust ka reaalselt korraldama.
Siis hakkasime üritust korraldama.
Tegime seda uskumatu tempoga, nii et see pidi olema Jumala plaan.
Kui kaua konverents kestis?
See kestis teisipäevast pühapäevani.
Kui palju rahvast koosolekutel osales?
183 000 inimest.
See oli kindlasti teile üllatus.
Oli jah.
Ütlesin intuitsiooni põhjal pressile, et tuleb 200 000.
Ma ei eksinud eriti.
Kas seal oli altarikutse viimasel õhtul?
Igal koosolekul ehk igal õhtul.
Viimasel koosolekul tuli eestpalvele 9460 inimest.
Mäletan oma kogemusi.
Võisime teha reklaamikampaaniaid ja kõiksugu korralduslikku tööd,
kuid me ei saanud mõjutada seda,
kui paljud inimesed altarikutsele reageerisid.
Kas üldse keegi läheb?
Oli vist hirm, et kui keegi ei tule, siis on häbi.
Jah. Kuid seal oli palju palvetajaid.
Kuid see on Püha Vaimu töö, millesse inimene ei saa puutuda.
Kas polnud mitte 10 aastat varem Niilo Ylivainio ärkamine?
See rajas kindlasti järgmisele evangeelsele teenistusele teed.
Kindlasti.
Nüüd kui mõtleme, et üritusest on 24 aastat möödas,
siis võib mõelda, et üsna vaikne on olnud peale seda.
Minu meelest on väga vaikne.
Ma ei mõtle seda kriitikana, kuid suured evangeelsed koosolekud
pole ju ometi ainuke viis, kuidas Issand oma tööd teeb.
Meil on evangeelsed misjoniorganisatsioonid ju olemas.
Kuid tundub, et rõhuasetus kaldub ka misjonitiimides
inimestevahelistele suhetele, mitte inimeste Jumala juurde toomisega.
Mõistke mind palun õigesti, kuid minu meelest
on koguduse töötegija eelkõige treeneriks.
Keegi ütles väga tabavalt, et mitte karjane ei sünnita tallesid,
vaid lambad!
Koguduse töötegijad võiksid mobiliseerida kogudusi.
Nüüd aga tundub vahest, et samad inimesed evangeliseeritakse
üha uuesti ja uuesti, kuid see ei ole see.
Kui lambad on kogu aeg samad, vahetub vaid kõneleja.
Kogudused peaks tegutsema, kuulutades julgelt evangeeliumi.
Tunnistama ja olema avatult kristlased.
Ma ei pea silmas mingit nn revolvrikristlust.
Vaid väljendama seda, millesse me usume ja rääkima sellest.
Kahjuks puudub soome kultuuris aktiivne vestlus.
Kas meil on pühadusekartus ära kadunud?
Kindlasti.
Mõned aastad tagasi oli skandaal Antti Külliäise raamatu
"Kõik pääsevad taevasse" avaldamisel, milles ta räägib,
et kuna Piiblis on mitmeid erinevaid rõhuasetusi,
siis igaüks peaks endale valima ühe neist ja keskenduma sellele.
Paregu valivad inimesed selle, et Jumal on armuline.
See on tõde, kuid unustatakse, et Jumal on ka püha ning et
Tema armu hind on Kristuse lepitustöö.
Jumal pole mingi apaatne taevas istuv vanamees,
kes vaid patsutab kõigile õla peale ja lepib kõigega.
Me oleme jõudnud, nagu Kohtumõistjate raamatus öeldakse,
et igaüks teeb seda, mis on tema enese silmis õige.
Nüüd, kus oled jälginud oma kolleege ning luteri kiriku arenguid,
samuti Piibli käsitlusi jutlustes, siis milliseid avastusi oled teinud?
Palju avastusi ma teinud ei ole, kuid see on küll,
et võetakse jutlusetekste tehes midagi, mis sobib kõne koostaja
isikliku eelarvamusega ning õigustatakse oma mõtet.
Ei lasta Piiblitekstil kui tervikul inimeste vastu rääkida.
Ükskord ühes Helsingi koguduses ütles jutlustaja:
"Ma ei räägi sellel, sellel ja sellel teemal."
Ning siis ta rääkis laste ristimisest,
kuigi päeva tekstiks oli kohtumõistmise vaatenurgad.
Piiblit võetakse valikuliselt.
Kuid Piiblit tuleb seletada Piibliga ning näha sellega vaeva,
mitte rääkida mingit härrast kõnet. Ma ei ütle seda pilgates.
Me vajame seda, et me läheme Piibliteksti juurteni,
seletame seda ning austame seda, et inimesed uurivad Piiblit kodus.
Me peame lootma jutlust kuulates seda, et Jumala Vaim on tõe vaim.
Kui kõneleja on siiras ja usub seda, siis jõuab sõnum inimesteni.
Oled erinevates misjoniprojektides teeninud ja kuulnud palju
tulist õpetust, siis sa ise kasvasid selle käigus ja ootasid seda.
Kas traditsiooniline kirikutöö ei lähe palava õpetusega vastuollu?
Läheb küll.
Kirik teeb väga väärtuslikku tööd, aidates vaeseid ja tehes muud.
Ma ei vastandaks neid omavahel.
Kiriku tegutsemise raskuspunktiks on keeruline hierarhia.
Toon näite:1980. aastatel seletas üks kirikusotsioloog seda,
et kui luterikiriku juhtkonnas tekib kellelgi hea idee,
siis see delegeeritakse järgmistele tasemetele ning jõuab lõpuks
ka praktilise meeskonnani ning idee on väga viljakas.
Probleemiks on aga see, et süsteem aborteerub seeläbi,
et praegune hierarhia on kaugel sellest koguduse tervikust
ning ideed surevad enne, kui üldse kuhugi jõuavad, väljudes süsteemist.
Kirik teeb palju head tööd, kuid ühtsus on samuti oluline.
Olen pannud tähele, et kohaliku linna -ja vallavalitsustes on
koguduste nõukogud, mille liikmed ei pruugi üldse usus ollagi.
Seal mängib kindlasti ka poliitika oma rolli ja see on pastorite jaoks
üsna ohtllik, kui on salk inimesi, kes ei pühendu konkreetselt.
Seda võib öelda küll.
Kui olin mõnda aega Rootsis, siis seal oli kirikuvalitsus poliitiline
ning koguduse tööst täielikult eraldatud.
Kui rääkida vabatahtlike ja koguduseliikmete tööst,
siis see töö peab olema minu meelest hea.
Minul kui pastoril on meelevald võtta inimesed vastutusele.
Vahest inimesed mõtlevad, et mida see pastor nüüd mõtleb.
Kuid töö peab olema ka inimese jaoks sobiv.
Kõik tööd on tähtsad.
Nüüd on teised ajad.
Varem vajati vabatahtlikke seal, kuhu pastorid ei jõudnud.
Teisest küljest, veel kiriku hierarhiast natuke.
Peapiiskop Wikströmi ütles kunagi, et revolutsioon ei alga
mitte kunagi võimul olijate lauast.
Ka sellest võiksime tuua näiteid.
Koguduseliikmed on need, kes toovad muutused.
Uue vabatahtlikkuse ja aktiivsuse aeg võiks taas tulla.
Juhani Peltonen, aeg hakkab lõppema.
Võid pastorina rääkida vaatajatele seda, mis sulle südamesse antakse.
Palun.
Soovin teile, vaatajad, et te juurduksite Piiblisse.
Tehke selle mõistmiseks tööd, ärge lugege vaid tuttavaid kohti.
Uurige konteksti ja ajalugu ning tekstide tausta,
nii et see vägi võiks tulla Jumala Sõna seest.
Samal ajal teeb Jumal tööd ega maga, hoolimata sellest,
et maailma probleemid muutkui kuhjuvad.
Tema Poeg Jeesus tuleb varsti tagasi.
Jeesus on elava kristluse põhiline komponent.
Meid on kutsutud koos kristlikule teenimistööle.
Olgem siis valmis liikuma, meil kõigil on oma koht,
mis on Jumala plaanis.
Meie osa on leida see koht ning liikuda eesmärgi suunas,
milleks on igavene elu.
Aitäh, Juhani Peltonen, et tulid meie saatesse.
Saime sinu teekonna kohta rohkem teada.
Minule jäi meelde Billy Grahami teenistus,
mille käigus said paljud inimesed päästetud.
Selliseid üritusi vajame me ka edaspidi.
Vajame ka selliseid tuliseid töötegijaid,
Jumal räägib töötegijatele ning nende ülesanne on kuuletuda Talle.
Aitäh sulle ning õnnistusi!
Tänan. Õnnistusi sulle ja TVT-le!
Külaline: Juhani Peltonen Tõlge: Lemme-Getter Bogatkin