ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse "Isanda lauas"!
Kindlasti olete, kallid televaatajad,
märganud, et TV7 eetris algas selline saade nagu
"Palve ja ühiskond".
Selle saate toodab ja toimetab Antero-Mooses Laukkanen.
Tere tulemast! -Aitäh
Enne kui läheme nimetatud saate juurde,
uurime, kes see Antero Laukkanen on.
Kus oled üles kasvanud?
Sündisin Savonlinnas 1958. aastal.
Umbes aastaselt kolisime Helsingisse ja jäime siia.
Millisesse perre sündisid?
Meil oli nö. "avalikult ateistlik" töölisklassi perekond,
usuasjadest ei räägitud.
Kus sa oma esimesed aastad kasvasid?
Mu elu algus oli huvitav, kuna mingil põhjusel jättis mu isa,
siis kui ema mind sünnitas, mind ja mu ema ja 4 õde maha
ja kolis Rootsi elama.
Mu emal oli tõsine vähk ning ka minu sünnitamine oli väga suure riskiga.
Arstid arvasid, et kas mina või ema sureme.
Ema ütles, et see jääb Jumala otsustada ja läks sünnitama.
Kuid kuna ema oli väga haige ja isa läinud,
viidi meid kõiki lastekodusse.
Mu õed said ühte kodusse, mina aga jäin lastekodusse.
Seal olin 6 aastat oma elust.
Vanematelt sa evangeeliumi ei kuulnud. Millal kuulsid seda?
1960-ndatel kolisime Espoosse uude ehitusrajooni.
Meie majas oli üks aktiivne kristlastest perkond, kes märkas,
et siin on palju lapsi, kellel pole midagi muud teha, kui pahandust.
Nemad hakkasid tegema meile pühapäevakooli, poisteringi ja
tüdrukute ringi.
Nende kaudu kuulsin Jeesusest esimest korda.
Ühel päeval kutsusid nad mind mu ema loal ühte kristlikusse laagrisse.
Selle laagri viimasel õhtul andsin 12-aastasena oma elu Jeesusele.
See oli suur muutus.
Väga radikaalne muutus.
On mitmesuguseid usuletuleku lugusid, kuid minu kogemus oli
selline, nagu oleks keegi mind vooluringi lisanud-kõik muutus.
Kuidas koolielu läks?
Algusel oli mul koolis probleeme, mind saadeti järelvalvega erikooli.
Kuid kui sain päästetud, oli see suur ime.
Olin 12-aastasena suitsetanud 4 aastat, kuid peale usuletulekut
lõppes see ja mind suunati tagasi tavakooli.
Ropendasin varem kohutavalt.
Paljud sõbrad ütlesid, et ei taha minuga suhelda,
kuna olen niivõrd ropu suuga.
Kuid kui Jumal haarab inimese elust kinni, on see üks võimas asi.
Palusin väga lihtsa palve:"Jeesus, kui oled olemas, tule mu südamesse!"
Eks neid lapsi on ju palju rohkem, kes on just 12-aastased ja kes
teevad erinevaid asju ja panevad oma vanemad muretsema,
siis kui inimene saab päästetud ja tema elu muutub silmnähtavalt,
siis kuidas ühiskond seda ei märka?
Mul pole vastust sellele küsimusele, kuid äkki me kristlased ei tee
piisavalt lärmi, kuigi muutused on reaalsed.
Usun, et ka noortetöö on liiga vaikne.
Kui mõelda sellele, kui palju raha läheb ühiskonnale maksma patt:
vanglatöö, rehabilitatsioonikeskused jne, siis tundub, et miljonid eurod
lähevad lihtsalt raisku.
Nii on.
Huvitav on see Soome seadusandluses,
et kristlik narkomaaniavastane töö on ministeeriumis olemas.
See on päris lahe asi, mis sest et paljud sellest ei tea.
Usun, et peaksime rohkem noori aitama.
Kuulsin äsja, et Helsingi elanikest on 30% hüljatud.
30%?
Siis selles mõttes, et raha ei jätku elamiseks, tööd ega õppekohti pole.
See on tuleviku suurim probleem.
Sama suur kui vananemine.
Õigupoolest on meil 2 probleemi: Soome on Euroopa
kõige kiiremini vananev riik ja siis noorte tõrjutus ühiskonnas.
Pensionile jäävate inimeste arvu kasv ja suhe tööturul olevatesse
kasvab hüppeliselt, maksumaksjate arv väheneb ning siis sa ütlesid,
et 30% kukub ka neist veel ära.
Kes siis riigi eest hoolt kannab?
See ongi utoopia hetkel.
Ütleksin, et ka meie Katar näeb ja mõistab seda.
20 aasta pärast pole enam kedagi, kes ühiskonda üleval hoiaks.
Arvan, et vajame väga radikaalset muutust-vaimset ärkamist.
Just nii.
Said päästetud lapsena, mis su elust siis edasi sai?
Tahtsin kohe peale päästetud saamist osaleda koguduse elus.
14-aastaselt tahtsin töötada täisajaga koguduses.
See tulenes mu palvetest, kuid Jumal haaras neist palvetest kinni.
On imeline teada, et Ta kuuleb meid.
Siis tegutsesin koguduses ja kuulutasin 14-aastasest kuni
20-aastaseni koos ülistusbändidega Soomes evangeeliumi.
Kuulutasime seal, kus tohtis ja ka seal, kus ei tohtinud.
20-ndate alguses lagunes meie tiim tasakesi koost,
igaüks otsis oma kohta.
Läksin äri-ja töömaailma. See tõmbas mind.
26-aastaselt lõin oma esimese firma.
See tööelu oli huvitav, kuid halb asi oli see,
et ettevõte polnud minu kutsumine ja seetõttu kaugenesin Jumalast.
Elasin 5-6 aastat ainult iseendale.
Võib-olla see meelitas mind, kui on palju raha ja firma auto.
Kuid Jumal puudutas mind ja ma sain Tema juurde tagasi tulla.
Mis ajal tärkas sinus huvi ühiskondlike asjade vastu?
1989-1990 hakkasid minus uued asjad sündima.
Jumal avas minu jaoks kuidagi palvetamise maailma ja
kutsus mind erilisel viisil palvesse.
Ärkasin 1992. aastal ärkasin ühel hommikul kella 4 ajal üles.
Kogesin erilist Jumala ligiolu, haruldast.
Tundus, nagu oleksin sattunud Vana Testamendi aega,
mil inimesed äratati üles öösel ja Jumal kõneles nendga jne.
Palvetasin väga palju sel ajal ja kogesin, et Jumal ütles mulle:
"Kas tahad astuda maailma, kus kõik on võimalik?"
On olemas nähtamatu maailm, kus kehtivad Jumala reeglid.
Ütlesin Jumalale kolmandat korda "jah" ja mind täideti ühe
palvevaimuga: igal hommikul äratati mind vara üles,
et saaksin palvetada.
See kestis 2,5 aaastat.
1990-ndate keskel palvetasime palju koos pastoritega üle riigi.
1996. aastal alustasime parlamendis palvekoosolekutega.
See kõik algas ühest hommikust meie kodus, kui Püha Vaim ütles:
"Anna mulle parlamendis tuba palve jaoks."
Ma polnud enne seda isegi mitte parlamendis käinud.
Minu jaoks oli poliitika midagi räpast,
see ei saanud minu jaoks olla.
Hakkasin poliitikute pärast palvetama.
Peale erinevaid faase palkas Toimi Kankaanniemi mind 1997. aastal
parlamenti assistendiks.
Leppisime kokku, et üheks minu ülesandeks jääb parlamendi
palvekoosolekute töö alustamine.
Piibel õhutab meid palvetama riigivõimude eest,
sa olid sellesama riigivõimu tiiva all palvetamas.
Kuidas palvetöö on parlamenti mõjutanud ja kui paljud on
selles osalenud?
See algus oli üsna naljakas.
Meedia sai teada, et selline koosolek toimub esimest korda.
Sisenesime parlamendi ühte suurimasse saali.
Sinna kogunes umbes 80 pastorit.
See oli eriline hetk.
Riigitelevisioon võttis minult intervjuu ja küsis:
"Kas Soome riik on nii halvas seisus, et meil on vaja,
et pastorid tuleksid parlamenti palvetama?"
Andsin oma elu lühima intervjuu, vastates:"Jah, on."
See läks päevauudistesse.
Mõtlen, et see oli kui appihüüd soomlastele, et hakake palvetama.
Kuid ka meedia küsis ja arvas, et pastorid toovad hädas abi.
Jah ja see oli imeline ja uus, et eri denominatsioonidest tulevad
pastorid ja palvetavad kirglikult Soome eest,
paludes riigile Jumala juhtimist.
Soome oli just läinud väga suurest majanduslangusest läbi,
väike tõus oli ees, kuid töötuse tase oli väga kõrge.
President Martti Ahtisaari saatis meile palvesoovi töötute eest.
Oli palju palvet.
Usun, et suurim mõju on olnud see, et see on julgustanud soomlasi
palvetama, kuna nad teavad, et ka parlament palvetab.
Mingitest massidest ei saa siin rääkida,
kuna parlamendis on vaid 1000 liiget,
kuid palve jätkub ka 2011. aastal.
Minu meelest on see eriline, et aastal 1997. aastast igakuiselt
kogunevad pastorid, umbes 15-20 pastorit parlamendi hoonesse,
et palvetada Soome riigi eest.
Oleme maailmas ainuke riik, kelle parlamendis kogunevad pastorid.
See on suurepärane.
Oleme Euroopa rahakriisi murrangu lähedal.
Mida sa arvad, kui rääkida sinu saatest "Palve ja ühiskond",
mis algatas selle saate?
Meil on maailmas tõsine olukord.
Mitte vaid rahas.
Rahast on saanud inimestele jumal.
Inimene teenib raha, mitte raha inimest.
Poliitikud teevad otsuseid, samal tunnil annab börs sellele hinnangu.
Inimesed reageerivad sellele,
see on metsik.
Oleme justkui loovutanud kogu oma hinge rahajumalale.
Pastorina puutun palju surmaga kokku,
kuid pole veel näinud, et keegi võtaks rahapataka või tšekiraamatu
hauda kaasa, et seal asju ajada.
Siis on täiesti teised teemad südamel.
Rahaga sesoses ja Kristusega seoses on inimesed pimestatud.
Raha ei päästa, vaid toob, nagu Piibel ütleb, hetkelise rahulduse,
kuid lõpuks see ei anna midagi sisemusele.
Usun, et kui selles vallas ei juhtu ärkamist, siis läheb meil kehvasti.
Ka Hilja Aaltonen on seda prohveteerinud ja ootab
Soome ärkamist kogu südamest.
Kas meie riigi majanduslik langus võib olla seoses ärkamisega?
Ärkamise ajalugu on sageli selline, et hädas hakkavad inimesed paluma.
Eriti kristlike juurtega maad, nagu Soome.
Meie seadusandlus on ehitatud 10 käsu eetilisele põhjale.
Usun, et kui raske aeg tuleb, siis need juured tulevad nähtavale.
On kahju, et headel aegadel ei elata Jumalale.
Vajame Jumala kõva kätt.
Kuid Jumal ei põhjusta Euroopa finantskriisi,
vaid see on inimeste vabade valikute tulemus.
Soomes ja Euroopas räägitakse usuvabadusest.
Kas meil on Soomes ja Euroopas usuvabadus?
Hea küsimus.
Olin nädal aega tagasi Brüsselis, kus meil oli
kristlastest poliitikute kokkutulek.
See on organiseeritud liikumine, kes annab regulaarselt välja kristlaste
õigustest rääkivaid materjale.
EU võtab regulaarselt rahaliste otsuste taustal
vastus seadusi, mis kitsendavad usuvabadust ja seega kristlust.
Hirmus on lugeda erinevatest juhtumitest, mis seda tõestavad
ning eiravad usuvabadust.
Toon ühe näite Inglismaalt.
Seal on üks kristlastest paar, kes peavad hotelli, kuid nad keeldusid
üürimast samasoolistele paaridele hotellituba ja teenuseid.
Nad kaevati kohtusse ja pidid maksma väga suuri trahve.
Tähendab, kristlane võib olla, kuid oma usku praktiseerida ei tohi.
Meie õigusi kitsendatakse.
Võime olla usklikud, kuid see ei tohi välja paista.
Kui paistab, kaevatakse mind kohtusse.
Veel üks väga räige näide.
Saksamaal otsustasid 10 kristlasest abielupaari,
et nad pole nõus nende piirkonna koolides algava uue
seksuaalkasvatusega, mis toetas samasooliste paarisuhteid ning
soovis seda 9-aastastele lastele õpetada.
Mis tegi omavalitsus?
Kaebas neid kohtusse, nad läksid vangi, kaebasid kohtuotsuse edasi.
See toimub Saksamaal, kallid sõbrad!
Nüüd kuulsin, et nad läksid just kolmandat korda vanglasse.
Vanemad, kes soovisid oma lastele kristlikku kasvatust.
Tähendab, soovi oma last kristlike väärtuste kohaselt kasvatada
murtakse süstemaatiliselt.
Järgmine huvitav teema on nn. vihkamise kõne seadus.
Kui mina näiteks ütlen sulle, et teistviisi pole mõtet Kristuse
juurde tulla kui Temasse uskuda, tahan sulle kuulutada,
siis uute seaduste kohaselt mina püüan sind pöörata,
projitseerides sinule midagi, mis ei mahu enam usuvabaduse
kategooriasse ja see on uue seaduse järgi vihkamise avaldus.
Selliseid väga alarmeerivad juhtumid on Euroopas,
mitte Venemaal või Hiinas.
Rootsis, Saksamaal, Inglismaal. Need on tõsised näited.
Mu saade "Palve ja ühiskon" puudutab otseselt seda teemat.
Kui me kristlased nüüd ei ärka, siis oleme hädas.
Lugesin lehest, et siseministeerium kaalub, kas kristlus on üleüldse
kasulik ühiskonnale ja sellega seoses kaalutakse keelata raha
kogumist kristlikele MTÜ-le, selline negatiivne otsus võib oluliselt
tõkestada evangeeliumi levikut.
Nii on. Jälgisin seda protsessi väga lähedalt.
See vaimsus oli seal väga halb ja selline otsus oli juba tehtud,
kuid meie siseminister, kes on kristlane, märkas olukorda
ja sekkus sellesse, nõnda, et seda eelnõud ei võetud vastu.
Selle eest saame kiita Jumalat.
Kuid oleme nii lähedal reaalsele ohule.
Miks me üldse oleme sellises olukorras?
Sellepärast, et kristlased on ilmalikustunud.
Maailm avaldab meile enam mõju kui meie maailmale.
Kui kristlased ei astu kõikidel elualadel "kapist välja" nüüd,
siis oleme hukule määratud.
Me usklikud peame tõeliselt uskuma ja süttima oma usust.
Just.
Äsja ilmus selline raamat "Olen kristlane, kuid elan, nagu ateist."
Minu meelest on see pealkiri väga tabav.
Raamatu autor käsitleb väga ausalt seda, et ta uskus Jumalat,
kuid elas nii, nagu Teda poleks.
Selles asjas peab sündima suur muutus.
Nüüd peame oma usutrompeti tolmust puhtaks pühkima
ja seda puhuma ning tulema kapist välja!
Kallid kristlased, puhuge seda pasunat!
Aeg lendab ning nüüd on sul 1,5 minutit aega, et öelda meie
televaatajatele seda, mis Issand sulle südamele annab. Palun.
Minu elutee on olnud väga huvitav.
Mu elu alguses oli mul juba võitlus, et kas ma saan sündida.
Sain sündida. Oli ohte, et millisesse lastekodusse ma satun.
Kuid Jumal juhtis mind kristliku eestpalvetaja juurde lastekodusse.
Mind asetati eestpalvetajate kätele.
Näis, et kulgesin suvaliselt, kuid reaalsuses oli Jumal minuga.
Usun, et seal lastekodus külvati minusse üks palveseeme,
mis kandis ühel heal päeval vilja ja Jumal võttis mind endale.
Sina, kes sa oled elu alguses, keskel või lõpus,
tea, et palve kaudu saad alati Jumalaga ühendust.
Mina palvetasin 12-aastaselt: "Jeesus, kui oled olemas,
anna mulle mu patt andeks ja võta ja juhi mind!"
Mu elus toimus plahvatus, kõik muutus.
Mu meel avanes.
Üks palve saab muuta sinu elu, kui palud.
Sind juhitakse nii, nagu mindki juhiti.
Kusiganes sa oled, palveta praegu seda palvet.
See on seda väärt.
Aitäh, Antero, et tulid saatesse.
Meil oleks veel palju rääkida, kuid teeme seda ehk hiljem.
Aitäh ja juhtigu Jumal sind sinu saates ja kõiges,
kuhu Tema sind juhib!
Aitäh ja tänan, et sain saatesse tulla.
Külaline: Antero Laukkanen Tõlge: Lemme-Getter Bogatkin