ISANDA LAUAS
Tere tulemast saatesse "ISANDA LAUAS"!
Minu külaliseks on inimene, kes on mitmele vaatajale juba tuttav.
Eriti saatest "Saada vihm", mis on kanalil jooksnud mõnda aega.
Tere tulemast Martti Kallionpää!
Tänan! Väga tore on tulla siia pealinna Lakeuse piirkonnast!
Sa oled sündinud Lakeusel
ja hakkasid mängima jäähokit üsna tipptasemel,
mis tõi sind siia Helsingisse.
Jah, nii see oli. Mängisin Seinäjoel maakonna tasemel.
Ja siis sattusin Helsingi HJK-sse (Helsingi Jäähokiklubi) mängima.
Olin noor, 17 a Pohjanmaa poiss. Minu tee tõi mind siia.
Mulle korraldati sõjaväeteenistuse koht Hyrylässe.
Olin 17 aastasena ajateenistuses
ja mängisin aastatel 1966-67 jäähokit 2 hooaega.
Jäähoki oli mulle tegelikult juba 9 aastasest peale olnud kogu elu.
Sa mainisid aastat 1966. Sellal oli sinu elus veel üks tähtis asi.
Jah. Siis toimus tõsine pööre ja otsustav muutus.
Nimelt ma sain anda oma elu Jeesusele.
Olin alati austavalt suhtunud usuasjadesse.
Vaimulikud asjad olid meil kodus ema kaudu väga lähedased.
Isiklik usk tuli mu ellu väga konkreetsel moel.
Võiks öelda, et ka erilisel moel, kui sattusin vaimulikku olukorda,
kui auto jäi kinni kooli õues. Olin sunnitud minema sinna sisse,
kuna polnud enam, kes aitaks lükata. Just seal toimuski mu elus see pööre,
kus andsin oma elu Jeesusele ja tulin usule.
Kuidas see väljendus su hokimängus ja inimestega kohtudes?
Neil aegadel oli iseenesest selge, et mängud jäävad sinnapaika
ja ma lähen kogudusse, hakkan seal teenima ja kooris laulma.
Hakkan olema kaasas vaimulikus töös vanglas ja tänavakoosolekutel.
Elu suund muutus täielikult.
Oli Jumala ime, et Ta tõmbas mind spordist ja jäähokist täiesti eemale.
Sel ei olnud enam kohta minu elus.
See oli sulle nagu revolutsioon!
Jah, see oli täielik revolutsioon. Võib öelda nii.
Ma mõtlesin, et minu elu on jäähoki ja sellega ma teenin leibagi.
Olin sellal tööl ühes meeskonnas.
Aga seal oli see professionaalsuse maik juures.
Aga oli suur tahe minna tagasi hokit mängima.
Aga kui ma sain usklikuks,
siis tahe läkski jumalariigi suunas, evangeeliumi tööle
ja selle kõrval ma tegin mitu mitu aastat tööd,
kuni Jumal kutsus mu täisajaga tööle.
Enne seda sa sõitsid jalgrattaga ja oli üks tüdruk,
kelle sa võtsid pakiraami peale? Mis tüdruk see selline oli?
See tüdruk on mu praegune naine.
See kõik juhtus enne seda, kui ma sain usklikuks.
Ma kohtasin oma naist Marjattat.
Ta oli 14 aastane. Mina olin 15 aastane. Ta oli ilus tüdruk.
Kord sõitsin jalgrattaga Seinäjoel mööda Piiri tänavat.
Tema kõndis seal mööda kõnniteed.
Ma ütlesin talle, et kuule tüdruk, hüppa õige pakika peale.
Tüdruk hüppaski ja siis me sõitsime
ja nüüd on nii, et oleme koos olnud juba 45 aastat.
1966 a me abiellusime. Tema oli 18, mina 19 aastane.
Meil on 3 last. Oleme tõeliselt õnnelikud koos.
Marjatta panus on olnud väga suur selles vaimulikus töös.
Just tahtsingi küsida, et kui te olete olnud koos 45 aastat
ja see oli vist 1968, kui sa alustasid vaimulikku tööd?
Päriselt alustasin 1974 a, aga kui ma 1966 a usule tulin,
läksin kohe kogudusse. Ma olin seal kõigega kaasas.
Kuna olete koos olnud, siis olete ka kasvanud ühtseks tööpaariks.
Jah. Võib nii öelda küll.
Marjatta osatähtsus pastori ja jutlustaja peres on olnud väga suur.
Tema tugi kõiges tehtus, tema palved, temas olev prohvetlik vaim ja mõju
on olnud minu elus otsustavad.
See pole juhus, et ta oli tollal selle jalgratta pakiraami peal!
Üldsegi mitte. Seegi on eriline, et Marjatta ema tuli usule juba varem.
Ta kuulus nelipühikogudusse.
Marjatta vanaema oli Seinäjoe nelipühi koguduse asutajaliige!
20 inimest otsustasid luua koguduse ja läksid ehitama jumalariiki.
Marjattal olid juba lapsepõlvest head sidemed ka vaimulike asjadega.
Kui me kohtusime, siis ta oli nö "külmal kohal".
Sinu peamine töö toimub Seinäjoel, aga sa käid ka vahel eri linnades ringi.
Jah. 1974 a alustasingi Helsingis kui "katseajaga".
Olin siin Eino Varise töökaaslane.
Reijo Blummendahl oli saadetud lähetusjutlustajaks Jaapanisse.
Sinna jäi selline auk.
Nad märkasid, et sellest noorest poisist võib asja saada
ja panid mu noortepastoriks. Olin siin 4 aastat.
Siis me läksime Lahtisse, kus olin ka 4 aastat - 1978-1982.
See oli eriti hea aeg, kuna Ylivainio mõju ulatus sinna aega.
Ta oli hea sõber mullegi.
Ma korraldasin mitut tema koosolekut. Nii siin Helsingis, kui ka Lahtis.
Edasi läksime Kuopiosse. Seal olin taas 4 aastat kuni 1986.
Elu läks edasi, kolisime tagasi Lahtisse. Seal olime 3 aastat.
Liikuva evangelistina ümber Soome. Kuni lõpuks Seinäjoki kutsus 1989 a.
Siit algas see tee, mis läheb praegugi veel edasi?
Jah, siit see huvitav teekond algaski. Siin on üks tore nüanss.
Nimelt, mu naine Marjatta oli olnud naiste palverühmas.
See oli esmaspäeval. Ta oli seal koos teistega põlvili.
Korraga tuli üks naine, pani käed ta peale ja ütles:
"Õige pea hakkad sa asju pakkima ja sind viiakse omade juurde."
Olime natuke hämmastunud, kui Marjatta tuli koju.
Me polnud midagi kuulnud.
Aga Seinäjoki on meile mõlemale sünni -ja kodulinn.
Kõik meie lähedased elavad seal - isad, emad, sugulased.
Läks mööda kas 1 või 2 päeva ja meile helistas üks koguduse juhtidest.
Küsis, kas oleme valmis tulema Seinäjoele töötegijateks?
Ma siis ütlesin, et vaatame ja mõtleme veel.
Aga see oli meile siiski selge asi.
Siit algas ka suur areng. Üks suur ai oli teil kiriku ehitus.
See oli pindalalt hästi suur ja sinna tehti suuri investeeringuid.
Mulle sai Seinäjoele minnes kohe selgeks, et kui tahame, et see töö laieneks
ja liiguks edasi selles linnas, siis peame saama suuremad ruumid.
See oli mu südames,
kuna Kuopios olles ehitasime samuti uued koguduse ruumid.
Eriti ilusad olid palveruum ja kirik.
See sai mulle selgeks, et sama peab saama ka Seinäjoele.
Alustasime siis palvetamist. Ruumid olid meie jaoks liiga väikesed.
Jumal avas meile ühe koha Seinäjoel, kus Seinäjoki jõgi voolab läbi linna.
Hektari suurune krunt.
Linn andis selle meile kokkuleppe hinnaga 2000 aastal.
See oli väärt 100 000 eurot. Tänapäeval sellise hinnaga küll ei saa.
Sinna otsustasimegi ehitada. Astusime ususamme.
Jumal tahab, et Tema omad astuksid ususamme ka igapäevaelus.
Sa kindlasti olid see liikumapanev jõud.
Sa kandsid seda, sul oli keskne nägemus ja ka vastutus?
Muidugi, töötegijana oli mul see nägemus südames.
Tahtsin seda tugevalt edasi anda ka kogudusele.
Vennad läksid sellega kaasa.
Nii me siis jõudsime ühisele arusaamale, kuigi oli ka eriarvamusi.
Küsimuse all oli ka üle 2 miljoni euro suurune võlakoorem.
Kogudusel polnud ei raha ega vara, et seda asja lahendada,
aga Jumal on ustav!
Ta peab hoolt omade eest, kui me käime Tema tahtes ja teeme otsuseid.
Asjad lähevad edasi. Nii siis 2000 a saime uue kiriku valmis!
Kui ütlesid, et tegid usuotsuse, siis mul on selline küsimus,
et kas me usume ja usaldame, et see võib meid ka kanda?
See on täpselt nii, nagu sa ütlesid: see oli meie poolt tõeline ususamm.
Me vajasime igas kuus 60 000 eurot palkadeks, laenu kustutamiseks,
lähetustöödeks ja kõige selle tegevuse jaoks.
Aga 10 aastat hiljem on imeline tõdeda, et Jumal on olnud ustav!
Kõik meie kohustused on saanud täidetud.
Laenuaega on lühendatud ja kõik asjad on läinud suurepärasel moel.
Sel suvel ehitame sellesse kirikusse veel 400m2 juurde.
Praegu kaevajad juba töötavad seal. Me tahame laieneda.
Nagu Jaabes ütles omas palves:
"Jumal, kui sa laiendaksid meid, õnnistaksid meid!"
Seda oleme saanud Seinäjoel tunda.
Sinu suundumist vaimulikule tööle on mõjutanud mõned isikud.
Sa viitasid Ylivainiole. Temagi mõju oli märkimisväärne.
Ja on olnud ka palju rahvusvahelisi mõjutajaid?
Just nii see on. Nad on joonistanud mu südamesse ühe mõjuala
ja andnud mulle julgust ja jõudu. On hea, et meil on vaimulikud eeskujud.
Nendest võime võtta õppust oma töös ja mõjukuses.
Muidugi Jeesus Kristus. Tema on ju suurim eeskuju, kes üldse olla saab.
Aga me pidasime koos Ylivainioga koosolekuid Helsingis ja Lahtis.
Ta oli ka mu isiklik sõber.
Tol ajal olin temaga koos ka Rootsis, kui ta seal teenistusi pidas.
Kogu Skandinaavia rääkis Ylivainiost.
Siis on olnud Carlos Anacondia.
Koos temaga pidasime 10 päevase koosolekute sarja Seinäjoel.
Suzette Härtig, tugev jumalanaine, kes on palju kordi käinud Soomes.
Steve Hill ja ka Reinhard Bonnke.
Need on inimesed, kes on kujundanud mu vaimu.
Midagi sellist, mis on mind põlema süüdanud.
Kas Steve Hill ei prohveteerinud teie laienemist ette?
See oli Reinhard Bonnke.
Steve Hilli järel toimus vägev asi, millest ma võin hiljem rääkida.
Aga Reinhard Bonnke andis meile prohveteeringu.
1994 aastal oli meil linnas suur telk.
Umbes 20 000 inimest käis nendel koosolekutel.
See oli ime väikeses linnas.
Reinhard Bonnke ütles mulle ja Juha Ketolale, kes nüüd teenib
Jeruusalemma Rahvusvahelise Suursaatkonna tegevuses:
"See kirik suureneb kaks korda".
Meile tundus see veidi uskumatuna,
et kuidas see võib 90-ndatel võimalik olla,
kui mitte kuskil polnud erilist ärkamise mõjutust.
Juha pani selle märkmepaberile kirja ja pani selle paberi kontori seinale.
Ja alati, kui see oli seinal, me nägime seda.
Hakkasime palvetama ja uskuma,
et Jumal, sul on kõik vägi. Sul on kõik võimalik.
Sa saad teha lõputult imesid. Sa saad teha suuri asju.
Sa saad puudutada seda linna.
Meil oli tollal linnas u 30 000 inimest.
Ja mõtle, täna on koguduseliikmete arv kahekordistunud!
Tollal oli see arv üle 600. Täna on meil üle 1200 liikme!
Jumala õnnistus on olnud üle koguduse kõigel moel.
Lastetöö on kasvanud mitmekordseks. Ka noortetöö.
Vanas kirikus oli meil 50 noort, täna aga 200!
Jumala õnnistus on igati olnud üle me kiriku.
Ühtlasi alustasite ka telesaatega "Saada vihm!"
Seegi on olnud suur ja märkimisväärne asi!
See on olnud ääretult suur asi ja seegi on otseselt ime!
Me hakkasime palvetama.
Tegelikult on kogudus läbi ajaloo koguaeg palvetanud.
Hakkasime otseselt palvetama 20 aastat tagasi.
Iga päev oli kell 11 palvekoosolek ja teisipäeva hommikul kell 7.
Selle palve läbi usun, et see on võti tänapäeva koguduste eduks.
Et rahvas hakkab palvetama ja otsima Jumalat.
2001 aastal oli meil Steve Hilli koosolekute sari.
Ta läks koju. See oli võimas.
Sellel sarjal käis Seinäjoe Arenas kümneid tuhandeid inimesi.
Ta läks koju ja esmaspäeval otsustasime pidada tänupüha.
Me veel mõtlesime, kas ikka inimesed jaksavad veel tulla?
Pikk koosolekute sari ikkagi selja taga, aga 300 inimest tuli.
Me kiitsime ja ülistasime Jumalat ja laulsime sellest, mida Jumal on teinud.
Siis tuli see tavaline kolmapäeva õhtu palvekoosolek,
mis meil on olnud juba aastakümneid. Ja me hämmastusime - 400 inimest tuli!
Me ülistasime ja kiitsime ja meil oli palveteenistus inimeste eest.
Siit see algas! 10 aastat on möödunud selle telesaate algusest.
Üle 200 000 inimese on käinud meie kolmapäevasel saateõhtul!
Seal on pastorirühmad Rootsist, Eestist, Venemaalt.
Inimesed tulevad mitmelt maalt ja nad kohtavad Jumalat.
Kogu meie maakond on saanud sellest õnnistatud,
mitmed kogudused on saanud uusi liikmeid.
See on hämmastav, et inimesed saavad me koosolekutel päästetud.
See õhkkond ja armastus, mis seal mõjuvad, on selline veojõud.
Eelmisel pühapäevalgi tahtis üks õde ühineda meie kogudusega.
Ta ütles, et see, et ta saab tulla me kogudusse,
on talle nagu lotovõit!
Millised kesksed põhimõtted on teil koguduse juhtimises?
Meil on nii öelda "täiskäsi". On 5 asja, millest me kinni peame.
Need on leitavad ka Uues Testamendis.
Esimene asi - meil on tugev palveelu.
Seda me teeme koguduses hästi palju.
Näiteks igal kolmapäeval tulevad töötegijad ja need, kes saavad,
4 tunniks kirikusse palvetama. See on kella 8.00-12.00-ni.
Me liigume pinkide vahel, õnnistame tühje pinke,
enne, kui inimesed õhtul koosolekule tulevad.
Palume, et Jumal teeks terveks, puudutaks. Nii et palve on esimene.
Teine on, et me tahame hoida omavahelist ühtsust ja armastust.
Sellest tunti ju ka jüngrid ära,
et neil oli omavaheline üksmeel ja armastus.
Neil oli evangeeliumitööd tehes üks süda, üks hing, üks vaim.
Kolmas - me tahame olla avatud Pühale Vaimule.
Tahame õhutada inimesi kasutama neid ande,
mida Jumal on neile andnud.
Ja julgelt tooma esile seda,
mida Jumal tahab nende läbi kogudusele anda.
Meil on rakugruppide tegevus, mis käib omavahelise armastuse ja ühtsuse alla.
Seal saab praktiseerida ka armuandide kasutamist.
Ja nagu ka koguduses - me õhutame seda.
Neljas - meil on tugev õpetus. Meil alustab nüüdki oma Piiblikool.
37 õpilast tulevad sinna igal teisipäeval.
Evangeliseerimine, mis on meil tugev.
Suured ja väikesed koosolekud,
Provintsi Rock ja Tango Markkinat aktsioonid. Koolitöö.
Iga usklik on parim evangelist oma koduringkonnas, töökohas jne.
Need on need 5 asja, mida oleme tahtnud esikohal hoida.
Lisaks õpetus.
Jumal on aidanud ja vastanud.
Kuna olete selles "tango linnas" nagu Seinäjoki seda juba kord on,
siis kuidas olete seal valguseks ja kuidas kohtate inimesi?
Meil on eriti hea koostöö Seinäjoe linnaga - otsustajatega, ametnikega.
Seal on mul palju isiklikke sõpru.
Ka koolikaaslasi, kes on minuga samaealised.
Ja alati, kui linnas toimub mingi suursündmus,
siis me palume linnalt tervitust. Tangomarkkinat - neil on oma pidu.
Meil on oma üritus Arenas.
Nad jätavad peale oma pidu toolid paika, et me saaksime jätkata.
See on selline positiivne ja kena mõju.
Meie kogudus pole miski kummaline moodustis,
vaid kuulub linna imago juurde.
Kuna sa oled nüüd 37 aastat olnud täiega jumalariigi töös,
siis oled näinud ka palju Jumala imesid.
Meil pole enam palju aega, aga äkki sul tuleb midagi meelde?
Neid on juhtunud mitmesuguseidki.
Oleme oma saates palvetanud tuhandete inimeste eest.
Nägin, kuidas Jumal puudutas ühte naist, kellel oli kae silmas.
Ta paranes seal samas pingis!
Keegi teine õde rääkis, et ta ülistas Jumalat oma pingis.
Tal oli tugev seljavalu.
Selg oli nii haige, et igahommikune üles tõusmine oli väga raske.
Kuid ta ülistas seal Jumalat ja Püha Vaim laskus ta peale.
Ta kuulis seljas selgeid naksatusi ja imestas, mis toimub?
Ta läks koju, heitis magama ja kui hommikul ärkas,
oli kogu seljavalu kadunud.
Üks mees tuli palvele.
Ta oli tõelises masenduses ja nagu pimedusse vajunud.
Eestpalve tulemusel sai ta vabaks igasugusest masendusest.
Üks noor tuli koosolekule.
Me teame, et anoreksia on tänapäeval noorte seas väga tõsine teema.
See tüdruk paranes meie saate tulemusel.
Palju erilisi juhtumeid on olnud. Need on kõik taevas kirjas.
Aga kõige tähtsaim asi on see,
et igas meie saates annab keegi oma elu Jeesusele ja tuleb usule.
See on pidu taevas. - See on ka meie pidupäev.
Neist asjadest oleks veel palju rääkida, aga saateaeg läheneb lõpule
ja nüüd on sul aeg öelda vaatjatele seda, mida Jumal on su südamele pannud.
Teen seda hea meelega!
Soovin sulle öelda, sõber, kes sa oled teleka ees,
et haara kinni igavesest elust!
Haara kinni Jeesusest, nagu see veritõbine naine, kes ütles:
"Kui vaid saaksin puudutada Jeesuse rüüd, siis ma saaksin terveks."
Sa saad terveks ja oma patud andeks,
hoides Jeesusest kinni ja uskudes Temasse.
Tema vägi on piisav päästmaks sinu südant
ja tervendamaks sinu elu.
Täitmaks ja ristimaks sind Püha Vaimuga ja Jumala tulega.
See on suurepärane asi, kui saad kogeda Jumala väge.
Jumala ligiolu omas südames. Nagu kord Paulus ühele mehele ütles:
"Usu Jumalasse, siis saad päästetud ja su pere üle tuleb Jumala õnnistus."
Jumal tahab jagada seda õnnistust nii sinu kui kõikide ellu.
Ta tahab õnnistada meie armast sünnimaad.
Et evangeelium saaks levida sellel maal
ja inimestel oleks lootust selles lootusetus ajas.
Me ei tea, mida tulevik kaasa toob,
aga me teame, et Jeesus on tõotanud olla koos omadega kuni aegade lõpuni
ja Ta peab ka sinu eest head hoolt!
Aitäh, et sa tulid saatesse! Sind võib nimetada Jumala kindraliks.
Oled tõesti andnud oma elu evangeeliumi tööle, koguduse juhtimisse
ja võib öelda, et viljadest tunneb puu ära. Need on viljad, mis on armuannid.
Aga me inimestena peame olema Jumala kaastöölised,
tehes seda, mida peame tegema.
Aitäh, et oled levitanud seda sõnumit ka minu kodukandis Lõuna Pohjamaal.
See pole jäänud ainult sinna,
vaid on tele ja raadio vahendusel levinud üle kogu Soome.
Ja levinud ka rahvusvaheliselt.
Ma ühinen selle palvega,
et Jumal saaks sind kasutada veel ka tulevastel aastatel
ja et Seinäjoe kogudus saaks laieneda veelgi. Aitäh!
Aitäh, Martti! Oli tõesti suur rõõm olla siin.
Tahan veel vaatajatele öelda,
et Jumala arm on see, mis meid iga päev kannab.
Jumala õnnistust TV7-le. On nii tore, et meil on selline kanal!
Olen tänulik teile, kes te siin töötate!
Tänan!
Tõlge: Raul Jürimaa