Tervetuloa Isännän pöydässä -ohjelmaan.
On ihmeellistä, miten Jumala johtaa minulle hyvin erilaisia miehiä -
tähän ohjelmaan. Tälläkin kerralla saamme kuulla -
ihmeellisyyksiä Jumalan maailmoista. Tervetuloa Matti Wendelin. - Kiitos.
Olet syntynyt Savossa papinpoikana, -
mutta et kovin kauan Suomessa ollut, kun perhe muutti Ruotsiin. - Aivan.
Olen syntynyt Savonlinnassa vuonna 1954.
Nuoruudessani isäni työ vei meidät Ruotsiin.
Ruotsin puolella olen asunut ja viettänyt nuoruuteni.
Olit kuitenkin uskovassa perheessä ja muistaakseni lapsia oli seitsemän.
Kyllä meitä oli seitsemän. Kuusi poikaa ja yksi tyttö.
Ruotsissa ollessa aloit miettiä, mitä isona tekisit. Mitä tapahtui?
Jo pienenä poikana Jumala kutsui julistamaan evankeliumia.
Minä en kovasti halunnut sitä, koska olin pastorin poika -
ja isän työn ohessa olin nähnyt pastorin työn kielteisen puolen myös.
Oli ihmisiä, jotka eivät pitäneet isästäni.
Aina on ihmisiä, jotka pitävät ja eivät pidä.
Ajattelin, että minusta ei tule sellaista isää omille lapsille.
Jumala kuitenkin suuressa armossaan kutsui uudestaan ja uudestaan.
Elämässäni oli vaihe, jolloin olin hyvin aktiivinen seurakuntanuori, -
mutta en ollut sisäisesti onnellinen, koska pakenin Jumalan kasvoja.
Rukoilin salassa omassa huoneessani noin kahden-kolmen kuukauden ajan, -
että Jumala ottaisi minut pois täältä.
Muistan, että monesti itkin, että Jumala ottaisi minut pois.
Sanoin Hänelle: "Ennemmin tai myöhemmin tulen kuitenkin sinne, -
niin eikö ole samantekevää, jos pääsen sinne vähän aikaisemmin."
Lisäksi olin saanut sellaista opetusta, -
ettei sillä ole suurta merkitystä, mitä elämälläni teen.
Halusin tehdä bisnestä. En missään tapauksessa julistaa evankeliumia.
Niin tapahtui eräänä iltana, -
että kaksi enkeliä ilmestyi huoneeseeni rukoillessani.
Toinen heistä kutsui minua nimeltä ja sanoi: -
"Matti, Jumala on lähettänyt meidät hakemaan sinut kotiin."
Silloin olin aivan innoissani ja tuntui, että se oli elämäni paras päivä, hetki.
Sanoin: "Yes. Minä olen valmis. Lähdetään."
Näin, kuinka savimajani jäi siihen.
Kuitenkin pystyin kommunikoimaan ja tuntemaan.
Minulla oli toisenlainen ruumis. Ajattelin siinä, -
että aamulla, kun isä ja äiti löytävät ruumiini, he varmasti itkevät -
mutta he ymmärtävät, että olen päässyt ylös, sillä olen Jumalan lapsi.
Sitten näin, kun meidän koti jäi, kaupunki jäi, -
ja lopulta tämä kaunis planeetta. Kerron tämän hyvin lyhyesti.
Sitten tulimme sisälle taivaan portista.
Enkelit olivat hyvin iloisia siitä, että pääsin perille voittajana.
Voisin sanoa, että taivas on sellainen paikka, -
ettei ole olemassa sanoja kertomaan, kuvailemaan, -
miten ihana paikka se on.
Välittömästi, päästyäni sisälle taivaaseen, -
toinen enkeleistä vei minut hyvin suureen huoneeseen.
Sen huoneen mittakaavojakaan ei voi sanoin kuvata.
Se oli aivan täynnä hyllyjä, ylhäältä alas, -
ja hyllyt olivat täynnä erilaisia kultaisia kruunuja.
Ilmestyskirjassa puhutaan näistä kruunuista ja sanotaan:
"Pidä, mitä sinulla on, ettei kukaan ottaisi sinun kruunuasi."
"Ole uskollinen kuolemaan asti, niin minä sinulle elämän kruunun annan."
Ihmettelin kaikkea sitä, ja enkeli vei minut keskelle sitä suurta salia.
Hän meni salin toiseen päähän, otti ylähyllyltä kauniin kruunun, -
käveli luokseni ja ojensi sitä minulle.
Katsoin sitä. Se oli mielestäni kaunis ja pidin siitä.
Tuo enkeli sanoi: "Jumala on valmistanut tämän sinua varten."
Ajattelin sitä katsoessani, miten hyvä Jumala on.
En tehnyt mitään, en varsinkaan Jumalan tahtoa, -
ja silti Jumala palkitsee tällä tavoin.
Kun ojensin käteni ottaakseni kruunun, -
enkeli käänsinkin minulle selkänsä ja vei takaisin sen kruunun.
Hän otti alimmalta hyllyltä toisen kruunun, -
käveli sen kanssa luokseni ja sanoi: "Sinä et halunnut mennä Afrikkaan.
Et halunnut mennä Pakistaniin, muslimimaihin.
Et halunnut perustaa uusia seurakuntia.
Et halunnut pitää parantumis- kokouksia tai massatilaisuuksia.
Et halunnut tehdä Jumalan tahtoa. Joku toinen menee -
ja tekee kaiken sen, mitä Jumala tahtoi sinun tekevän.
Tämä on sinun kruunusi."
Silloin, siinä tilanteessa, ensimmäisen kerran elämässäni -
ymmärsin, minkä virheen olen tehnyt.
Ymmärsin, että armosta olen pelastettu -
ja voin sen perusteella päästä sisälle taivasten valtakuntaan, taivaaseen, -
mutta siellä voi menettää kaiken, koska ei ole tehnyt Jumalan tahtoa.
Niinpä minä päätin muuttaa mieleni ja sanoin enkelille: -
"Tahdon välittömästi takaisin savimajaani -
tekemään Jumalan tahdon, maksoi mitä maksoi."
Enkeli sanoi, ettei se ole mahdollista.
Seuraus oli se, että laiton kruunun vieressä olevalle pöydälle -
ja aloin painimaan enkelin kanssa, -
joka yritti estää minua pääsemästä pois.
Olen joskus sanonut, että se oli elämäni paini.
Kiitos Jumalalle. Kuten Jaakob voitti oman paininsa, minäkin voitin painin.
Juoksin siitä taivaanportille, varmasti oman maailmanennätykseni.
Enkelit olivat siellä kädet levällään, -
estivät minua menemästä portista ulos ja sanoivat: -
"Ei tästä yleensä kukaan tahdo lähteä pois. Mikä sinulla on hätänä?"
Sanoin: "Haluan mennä takaisin savimajaani -
tekemään Jumalan tahdon, maksoi mitä maksoi."
He sanoivat, ettei heillä ole lupaa päästää.
Eräs enkeli keksi ja sanoi: "On yksi mahdollisuus, -
jos valtaistuimelta tulisi myönteinen lupa."
Joku heistä kävi tämän luvan kysymässä ja lupa oli myönteinen.
Minä sain toisen mahdollisuuden tulla tekemään Jumalan tahdon -
ja mahdollisuuden tulla kertomaan kaikille muille ihmisille, -
mitä merkitsee tehdä Jumalan tahto tai jättää se tekemättä.
Näiden kahden saman enkelin saattamana -
sain palata takasin savimajaani.
Se todella muutti minun elämäni, muutti asenteeni ja ajatusmaailmani.
Mitä kerroit vanhemmillesi tämän jälkeen?
En ihan heti uskaltanut kertoa tästä vanhemmilleni.
Asuin kyllä hyvässä kodissa ja minulla oli hyvät, rakastavat vanhemmat, -
mutta pidin tämän asian kauan omana tietonani.
Tämä kuitenkin laittoi sellaisen merkin, -
että nyt olisi syytä lähteä tekemään sitä.
Miten prosessi lähti eteenpäin?
Itse asiassa nuoruudessa useat pastorit ja monet ihmiset -
aina rohkaisivat minua: "Lähde julistamaan evankeliumia."
Tämän tapauksen jälkeen rukoilin Jumalaa ja sanoin: -
"Täytyisi olla myöskin joitain työkaluja."
Minulle oli hyvin kipeä asia esimerkiksi sellainen, -
että jos joku ihminen tuli -
kainalosauvoilla tai pyörätuolissa minua vastaan kadulla, -
niin minun täytyi mennä kadun toiselle puolelle.
En voinut kohdata sellaista ihmistä.
Ajattelin, että jos oikeasti olisin Jumalan mies, voisin auttaa.
Rukoilin Jumalaa: "En halua sellaiseksi pastoriksi -
tai saarnamieheksi, joka pitää vain muotojumalisia, uskonnollisia menoja.
Haluan oikeasti voiman ja auktoriteetin."
Eräänä syyskuun yönä. Muistan sen yön kuin eilisen.
Oli hyvin myrskyinen yö ja heräsin kolme kertaa.
Ikään kuin joku olisi herättänyt minut.
Tärisin aivan valtavasti ja tunsin jotain pelkoa.
En ymmärtänyt, mitä pelkäsin, -
sillä en pelännyt pimeätä, en pelännyt demoneja.
7-vuotiaana jouduin eräissä olosuhteissa -
ensimmäisen kerran ajamaan ulos riivaajia, -
koska vanhemmat, joiden tehtävä se olisi ollut, eivät sitä tehneet.
Silloin opin sen, mitä Jeesuksen nimi merkitsee, mikä auktoriteetti siinä on.
Kolmannen kerran jälkeen nousin istumaan vuoteelleni ja ajattelin, -
että olen tulossa sairaaksi -
ja täytyy mennä hakemaan jotain pilleriä äidin lääkekaapista.
Kun nousin seisomaan, yhtäkkiä katto väistyi pois ylläni.
Ylhäällä korkealla näkyi kirkas Jumalan kirkkaus -
ja sen keskellä suuret hopeiset välkkyvät siivet.
Aloin luonnollisesti katsoa tuota näkyä.
Hiljalleen se laskeutui alaspäin -
ja lopulta minun päälleni.
Yleensä en kerro tätä, muuta kuin Pyhän Hengen innoittamana.
Aina, kun kerron tämän kertomuksen, voin tuntea siivet hartioillani.
Aivan kuten tässäkin hetkessä.
Kun nuo siivet laskeutuivat päälleni, uskon, että siinä oli kysymys -
Jumalan Pyhästä Hengestä ja Jumalan kirkkaudesta.
Aloin voimakkaasti puhua kielillä -
ja sinä yönä en pystynyt omalla äidinkielelläni edes rukoilemaan.
Rukoilin ainoastaan kielillä.
Meni noin kaksi viikkoa, sanoisinko Jumalan viinikellarissa.
Minä yötä päivää, aina kun oli mahdollista, rukoilin kielillä.
Se oli hyvin voimakas kokemus, josta tiesin, että nyt minut on voideltu.
Rukoilin: "Tarvitsen myös auktoriteetin."
Eräs viikonloppu olin veljeni Heikin kodissa. Hän asui Katrineholmissa.
Joku kutsui minua voimakkaasti nimellä.
Ensin ajattelin, että se on velipoikani, -
mutta ei se ollut hän vaan Herran enkeli.
Hän ilmestyi vuoteeni vieressä ja ojensi minulle rullakäärön.
Se oli jotain pergamenttia tai jotain tällaista. Hän sanoi: -
"Tässä ovat ne valtakirjat, mitä olet Jumalalta pyytänyt. Ota ja syö nämä."
Nämä kokemukset muuttivat elämääni radikaalilla tavalla.
Muutti asenteitani, suhtautumistani elämään -
ja siihen mitä teen tai jätän tekemättä.
Sitten tapahtui jotain, kun etsit.
Sinut johdettiin Afrikkaan Bonnken kokoukseen. Miten se tapahtui?
Vuonna 1980 muutimme Suomeen.
En tarkasti muista, minä vuonna se oli, -
mutta Ristin Voitossa oli pieni mainos, -
että saksalainen lähetyssaarnaaja Reinhard Bonnke vierailee Suomessa.
Kun näin tuon mainoksen, Herra puhui minulle: -
"Mene tuon miehen kokoukseen ja seuraa hänen palvelustehtäväänsä, -
sillä tulee aika, jolloin sinä teet jotain samanlaista."
Niin menin hänen kokoukseensa.
Hänen sanomansa todella kosketti minua.
Aloin seurata hänen toimintaansa -
ja rukoilemaan hänen toimintansa puolesta.
Vuonna 1986 asuin Kouvolassa.
Eräänä päivänä olin kaupungilla kävelemässä.
Kun olin matkatoimiston edessä, yhtäkkiä Pyhä Henki sanoi: -
"Mene tuohon matkatoimistoon ja varaa liput Bonnken kokoussarjaan -
Accraan, joka on Ghanan pääkaupunki Länsi-Afrikassa.
Haluan näyttää sinulle jotain."
Minä, sanan varsinaisessa merkityksessä, käänsin taskuni -
ja sanoin: "Herra." Sillä tarkoitin: "Millä maksan sen lipun?"
Hän sanoi: "Tee niin kuin käsken. Minä huolehdin kaikesta."
Menin ja varasin lipun.
Jumala antoi minulle kaikki tarvittavat varat.
Olin siellä muistaakseni joulukuun 6. päivänä.
Ensimmäisessä tilaisuudessa oli ehkä noin 30 000 ihmistä läsnä.
Se oli valtavan suuri määrä siihen aikaan.
Heti alkurukouksen aikana oli kuin salama olisi iskenyt päälleni -
ja tunsin voimakkaan Jumalan Pyhän Hengen kosketuksen.
Siinä Bonnken kokoussarjassa sain ensimmäisen kerran nähdä -
omilla silmillä, kuinka rammat lähtivät kävelemään, sokeat saivat näkönsä, -
kuurot saivat kuulonsa ja kaikki ihmeet, -
mitä olin pienestä lapsesta asti rukoillut tapahtuvaksi.
Olin lukenut siitä Raamatusta -
ja pidin sitä edellytyksenä omalle kutsumukselleni.
Se kosketti minua hyvin voimakkaasti.
Taivaassa sinulle mainittiin maita, Pakistan ja Afrikan maita.
Ne astuivat elämääsi tämän seurauksena asteittain.
Kyllä. Vuonna 1990 Jumala johdatti minua perustamaan -
evankelioimis- ja lähetysjärjestön nimeltä Full Gospel for All Nations.
Suomeksi Evankeliumi kaikille kansoille.
Käytämme usein lyhennystä EKK.
Voisin sanoa, että se syntyi Afrikassa, Keniassa, Nairobin slummissa, -
erään apinanleipäpuun alla. Paikalla oli vajaat 20 henkeä.
Ei ollut äänentoistolaitteita, ei ylistysryhmää.
Oli hyvin vaatimattomat lähtökohdat, mutta näky oli kirkas ja selkeä.
Tänä päivänä EKK on kasvanut jonkun verran.
Meillä on seurakuntia viidessä eri maassa, -
42 seurakuntaa, useita seurakuntia syntymässä parasta aikaa.
Jäseniä on ehkä runsaat 17 500.
Näiden syntyminen on varmasti ollut monella tapaa vaiherikasta.
On tapahtunut monenlaista asiaa.
Kyllä. Kaikki ei ole syntynyt itsestään eikä helposti.
Se on vaatinut monta rukousta, monta koettelemusta -
mutta Jumalan armosta on menty eteenpäin.
Erityisesti muslimimaat ovat viime vuosina auenneet minulle -
ja ovat hyvin lähellä sydäntäni. Jumala on sanonut minulle: -
"Nekin maat ja paikat, jotka eivät ole muille avoinna, ovat meille avoinna."
Olet nähnyt millainen tilanne kristityillä on esim. Pakistanissa.
Kyllä. Olen vieraillut siellä viimeksi viime vuonna kaksi kertaa.
Itse asiassa olen huhtikuun lopussa lähdössä jälleen sinne -
pitämään kokoussarjaa. Viime vuonna viimeisessä kokoussarjassa, -
ensimmäisessä tilaisuudessa, Lahoren kaupungissa, -
oli paikalla noin 25 000 ihmistä, ja ehkä vähän enemmänkin.
Siinä oli valtavaa se, että kaikki ihmiset halusivat pelastua, -
kun kysyin, kuka haluaa pelastua.
Varmasti joukossa oli niitä, jotka olivat jo uskossa.
Mutta oli valtava nälkä Jumalan puoleen.
Muslimimaat ja arabimaat ovat todella janoisia ja avoimia evankeliumille.
Tuon viikon aikana, -
kun olimme Pakistanissa pastori Juha Tuukkasen kanssa, -
kaikissa ulkoilmatilaisuuksissa, joita pidimme, -
kaikki ihmiset halusivat vastaanottaa Jeesuksen Kristuksen -
henkilökohtaisena pelastajana.
Jopa muslimipoliisit, jotka olivat valtion taholta turvamiehiämme.
En ole koskaan, missään päin maailmaa -
nähnyt sellaista janoa Jumalan puoleen kuin muslimimaissa.
Kun lähestyn muslimia, en koskaan puhu mitään Muhammedista.
En koskaan puhu mitään heidän omasta uskonnostaan.
Kerron ainoastaan, kuka on Jeesus ja mitä Hän voi tehdä, -
kuinka paljon Hän rakastaa.
Kerron, kuinka Jeesus tahtoo pelastaa ja parantaa jokaisen.
Tässä muutama kuukausi sitten Pakistanin hallituksen jäsen murhattiin.
Aika kovaa taistelua siellä on.
Kyllä. Se on totta. Monet kristityt, veljemme ja sisaremme, -
ovat maksaneet oman verensä hinnan, henkensä -
siitä, että seuraavat Jeesusta.
Meidänkin lähtömme jälkeen joitakin pastoreita on siellä murhattu.
Kun olet sekä Afrikassa että Pakistanissa tai Aasiassa, -
niin minkälaisia eroja on maanosilla, jos ajattelee tätä työtä Afrikassa, -
vai onko suuria eroja?
Tuo oli vaikea kysymys.
Ehkä on jonkunlaisia eroja.
Kun minä olin nuorimies, Jumala näytti minulle erään raamatunpaikan -
Johanneksen evankeliumista, missä Hän sanoi opetuslapsille: -
"Ettekö sano: 'Vielä on neljä kuukautta, niin elonleikkuu joutuu'?"
Opetuslapset näkivät vain mustaa multaa, eli he ajattelivat, -
että sato ei ole valmista leikattavaksi. Mutta Jeesus kehotti heitä: -
"[...] katselkaa vainioita, kuinka ne ovat valjenneet leikattaviksi."
Tämä auttoi minua ymmärtämään, että voidelluilla silmillä -
minä voin nähdä valjenneet vainiot kaikkialla ja leikata kaikkialla.
Yleensä kaikkialla, missä pidämme tilaisuuksia, ihmisiä tulee uskoon.
Jopa Suomessa olemme pitäneet tilaisuuksia, -
missä yhdessä tilaisuudessa on enimmillään jättäytynyt -
jopa yli 100 suomalaista.
Kun tulit Suomeen, niin varmasti näit, -
että eri puolilla sato on erilaista.
Jotkut ovat sanoneet, että jossakin Afrikassa -
saattaa parantua miljoonia tai kymmeniätuhansia tulla uskoon.
Suomessa heinänuha saattaa joiltakin lähteä, vähän liioiteltuna.
Mistä sinun mielestä tämä ero voi johtua?
Luulen, että se johtuu opetuksen puutteesta.
Henkilökohtaisesti uskon, että Jumalan tahto on pelastaa jokainen.
Jumala ei vain voi, vaan tahtoo parantaa jokaisen.
Olemme myös Suomessa nähneet hyvin merkittäviä ihmeitä.
Olemme nyt monestakin merkistä päätellen lopunajoissa.
Nyt jos koskaan on aika julistaa evankeliumia kaikkialla.
Olet myös Venäjällä ollut. - Joo, vähemmän.
Silloin, kun kommunismi murtui, -
olin ensimmäisiä, joka kävi siellä pitämässä kokouksia.
Oli todella paljon ihmisiä kokouksissa Venäjällä.
Onko teidän järjestönne mitenkään verkottunut -
muiden lähetysjärjestöjen kanssa vai teettekö itsenäisesti?
Minä kuulun Church of God -liikkeeseen, -
joka on vuonna 1980 syntynyt ja perustettu -
alkuperäinen karismaattinen helluntailiike.
Siinä on jäseniä 9 miljoonaa, 182 maassa.
Muutama viikko sitten minut vihittiin ja siunattiin Church of God -liikkeen -
ensimmäiseksi Suomen piispaksi. Meillä on iso taustajärjestö.
Kerro vielä joitakin ihmeitä, -
joita olet evankeliointitapahtumissa saanut nähdä.
Kun olimme viimeksi Pakistanissa, -
eräässä ulkoilmatilaisuudessa oli niin paljon ihmisiä, -
ettei ollut mahdollista kutsua ihmisiä esille pelastumaan tai parantumaan.
Ei yksinkertaisesti ollut tilaa.
Kun tuli aika rukoilla sairaiden puolesta, -
ja olin jo yleisen rukouksen rukoillut, niin sanoin tiimiläisille: -
"Menkää yleisön joukkoon, ja kun näette jonkun, jolla on käsi pystyssä, -
rukoilkaa hänen puolestaan."
Pastori Tuukkasen kohdalle osui ensimmäisenä vanhempi mies, -
jolla ei ollut edes silmämunaa.
Kun pastori Juha rukoili hänen puolestaan, mies sai silmämunan.
Kun hän alkoi testaamaan sormillaan: "Kuinka monta sormea?"
Niin silloin tapahtui "hauska juttu".
Generaattorimme sammui ja tuli aivan pimeää.
Saimme kyllä valot parin minuutin päästä päälle.
Saitte varmistuksen, että silmällä näki? - Kyllä.
Ihmisiä parantui sadoittain.
Niin paljon, ettei ollut mahdollisuutta antaa kaikkien todistaa.
Samoin kun olin Papua-Uudella- Guinealla. Aivan välittömiä ihmeitä.
Sokeat saivat näkönsä. Rammat lähtivät kävelemään.
Joku parantui astmasta, jonkun ihottuma lähti.
Paikallinen lähestyssaarnaaja ja pastorit sanoivat: -
"Tällaista emme ole nähneet tai kokeneet koskaan ennen."
Jumala on todella hyvä.
Minä luulen, että katsojissa on monia, jotka toivoisivat, että rukoilisit -
ja Jumala voisi samalla tavalla koskettaa kotikatsomoissa.
Minä rukoilen mielelläni.
Rakas kaikkivaltias Isä. Käymme sinun puoleesi poikasi Jeesuksen nimessä.
Kiitos Isä, että Sinä olet hyvä Jumala, joka rakastat jokaista katsojaa.
Kiitos, ettet katso henkilöön. Sinun tahtosi on pelastaa ja vapauttaa.
Kiitos, että tahtosi on myös parantaa. Et vain voi vaan tahdot parantaa.
Kiitos, että olet edelleenkin sama, eilen, tänään ja iankaikkisesti.
Ylistämme sinua siitä, että saamme olla palvelemassa sinua.
Saamme ylistää ja palvoa sinua.
Kiittää sinua siitä, mitä olet tehnyt meidän edestämme.
Kiitos, että maksoit meidän syntivelkamme, -
veit ristille kaikki sairautemme ja saamme tänä päivänä iloita siitä, -
että Sinä olet hyvä. Saamme iloita, että välität meistä.
Saamme iloita siitä, että olet lähettänyt Pyhän Henkesi tänne -
keskellemme puolustamaan, neuvomaan ja johdattamaan meitä.
Isä, rukoilen jokaisen katsojan puolesta, että koskettaisit heitä niin,
että he ymmärtäisivät, mikä on elämän tarkoitus ja merkitys.
Että jokainen ymmärtäisi, että on syntynyt tänne sinun tahdostasi -
tekemään sinun tahtosi.
Kiitos Isä, että evankeliumin työ menee voimakkaasti eteenpäin.
Kiitos, että siunaat Suomen kansaa.
Kiitos, että suomalaiset ovat janoisempia kuin koskaan ennen.
Kiitos, että saamme olla voittamassa sieluja taivasten valtakuntaan.
Kiitos Isä, että taivas tulee täyttymään.
Anna meidän olla mukana siinä, mitä Sinä teet.
Jeesuksen nimessä, aamen.
Tekstitys: A. Eskola