Ohjelman ovat mahdollistaneet Joyce Meyerin työn tukijat.
Jumala sanoo: "Olen nimennyt, sijoittanut -
ja istuttanut teidät, jotta menisitte ja kantaisitte hedelmää."
ILOA ARKEEN
Kutsuttu kantamaan hedelmää. Osa 1/2
Miten eletään tuotteliaasti hektisessä maailmassa?
Siitä puhumme tänä viikonloppuna.
Jumala ei ensinnäkään kehota meitä missään kohtaa Raamattua -
olemaan touhukas.
Sana puhuu sitä vastoin paljon -
hyvän hedelmän kantamisesta.
Puhun tänä viikonloppuna hyvän hedelmän kantamisesta.
Puhumme ensinnäkin Hengen hedelmästä -
kuten rakkaudesta, ilosta, rauhasta jne.
Niiden kautta ihmiset huomaavat meidän olevan aidosti uskossa.
Meillä on muutakin kuin Jeesus-tarra auton puskurissa.
Toinen näkökulma on myös tärkeä.
Tarkoitan hyvän tekemistä, -
apua ansaitsemattomien auttamista.
Autamme tarvitsevia ja köyhiä.
Yrität kohentaa toisten elämää etkä vain etsi omaa onneasi.
Oma minä on edelleen suurin ongelmamme.
Luin viime viikolla siitä yhden luvun.
Täytyy kerrata se. Voimme olla niin itseemme syventyneitä, -
että luulemme Jumalankin olevan olemassa vain meitä varten, -
jotta me olisimme onnellisia ja saisimme, mitä haluamme.
Vaikka Jumala haluaakin meitä siunata eri tavoin, -
olemme täällä palvelemassa häntä.
Unohdamme, että olemme täällä palvelemassa Jumalaa.
Meidän tulisi kysyä Jumalalta joka päivä: -
"Miten haluat käyttää minua tänään? Näytätkö jonkun, jota voin auttaa?
Olen tehnyt päiväsuunnitelman, mutta saat keskeyttää sen jos haluat."
Jumala keskeyttää suunnitelmamme usein sopimattomalla hetkellä.
Raamatussa on tästä hämmästyttäviä esimerkkejä.
Melkein kaikki, jotka Jumala kutsui, olivat puuhaamassa jotain muuta, -
kun hän heidät kutsui.
Aabraham (Abram) eli elämäänsä perheen kanssa.
Jumala sanoi: "Nyt pitäisi pakata kimpsut ja kampsut -
ja lähteä paikkaan, jonka osoitteen kerron joskus myöhemmin."
Mitä itse pitäisit siitä, että täytyisi pakata tavarat, jättää suku -
ja lähteä kohti tuntematonta määränpäätä?
Ei Nooakaan varmaan odottanut joutuvansa rakentamaan arkkia -
tulvan varalle kuivan kauden aikaan.
Pietari ja Jaakob olivat kalassa, kun Jeesus kutsui heidät.
He jättivät kaiken ja seurasivat häntä.
Monilla meistä on varmaan rinnassa näkymätön kyltti, jossa lukee: -
"Älä häiritse!"
Niitä käytetään hotellihuoneen ovissa, kun haluaa ottaa torkut päivällä.
Mutta Jumalalle ei sellaista kylttiä tarvitse esittää.
Me olemme täällä häntä varten. Hän ei ole vain meitä varten.
Eikö näin ole?
Ajatus tuli minulle voimakkaasti, kun lensin tänne.
Me pyydämme aina: "Herra, tee tämä ja tee tuo.
Anna mielisuosio. Anna siunaus. Anna rahaa. Auta ja ratkaise ongelmat."
Me saammekin pyytää Jumalalta kaikkea. Hän auttaa mielellään.
Mutta jos rukouksemme jäävät siihen, emme pääse pääasiaan.
Aletaan pyytää Jumalalta päivittäin: -
"Näytä, mitä voin tehdä tänään sinun hyväksesi.
Johdata tielleni joku, jota voin auttaa."
Jos alat tehdä niin, saat hämmästyä siitä, mitä Jumala tekee.
Avunpyyntö ei aina tule sopivalla hetkellä.
Mutta olen oppinut elämäni aikana, -
ettei ihminen voi olla samaan aikaan sekä itsekäs että onnellinen.
Se ei toimi.
Tarkoitus ei ole vain puuhata vaan kantaa hyvää hedelmää.
Matt. 12:33: "Hedelmästä puu tunnetaan."
Mistä maailma tietää Kristuksen elävän meissä?
Siitäkö, että auton puskurissa on Jeesus-tarra, -
vai siitä, että lähdemme aina jonnekin sunnuntaiaamuisin -
vai siitä, että kaulassamme riippuu risti?
Mistä he tietävät? Hedelmästä.
Jos eläisimme paremmin, ei tarvittaisi niin paljon saarnoja.
Ihmiset näkisivät Jeesuksen.
Jeesuksesta todistamisesta puhutaan paljon. Se onkin tärkeää.
Mutta meitä kuunnellaan paremmin, jos elämämmekin todistaa.
Hedelmä näkyy käytöksestämme, sanoistamme ja -
teoistamme toisten hyväksi.
Voisitko vastata seuraavaan kysymykseen viikonlopun aikana -
vaikka illalla.
Kysy itseltäsi ja vastaa rehellisesti: -
Ketä autan?
Kenen elämään minulla on positiivinen vaikutus?
Ehkä kasvatat lapsia, ja se onkin äärimmäisen tärkeää.
Meidän pitää tietää, että autamme toisia.
Ketä autan? Mitä teen toisten hyväksi?
Toisten auttaminen maksaa.
Siihen menee aikaa, rahaa ja vaivannäköä.
Emme halua auttaa enemmän, koska emme halua luopua omastamme -
vaan pidämme siitä kiinni.
Jotkut suhtautuvat aikaansa vielä omistavammin kuin varoihinsa.
Matteus 21:18,19 on tärkeä kohta.
En halua väitellä seuraavista ajatuksista opillisesti, -
mutta ne ovat tärkeitä näkökohtia.
Jae 18: "Kun hän varhain aamulla palasi kaupunkiin, oli hänen nälkä."
Maailmassa on paljon nälkäisiä, enkä puhu fyysisestä ruuasta.
He kaipaavat jotain. He eivät löydä tyydytystä maailmasta.
Elämä ei tyydytä.
Jotain he kaipaavat, vaikka eivät tiedä, mitä.
He tarvitsevat jotain.
"Ja nähdessään tien vieressä viikunapuun -
hän meni sen luo, mutta ei löytänyt siitä muuta kuin pelkkiä lehtiä..."
Huomaa: "Hän löysi vain lehtiä."
"...ja hän sanoi sille: 'Älköön sinusta ikinä enää hedelmää kasvako'.
Ja kohta viikunapuu kuivettui."
Kun luin kohtaa ennen vanhaan, viikunapuu säälitti minua.
Toimiko Jeesus halpamaisesti kirotessaan viikunapuun -
vain siksi, ettei hän löytänyt siitä haluamaansa?
Jeesus näytti toimivan vastoin luontoaan.
Mutta sitten luin viikunapuista erään seikan.
Alkuperäiseen Amplified Biblen alaviitteessä sanottiin, -
että kun viikunapuissa on lehdet, -
lehtien alla kuuluisi aina olla hedelmiä.
Niissä on aina lehtien alla hedelmiä.
Jeesus odotti löytävänsä lehden alta ruokaa nälkäänsä.
Meissäkin on usein pelkkiä lehtiä ilman hedelmiä.
Pidämme autossa kristillisiä tarroja.
Käymme kirkossa, kuuntelemme hengellistä musiikkia, -
käytämme kristillisiä koruja ja puhumme kaanaankieltä.
Eikö näin ole?
Aamen ja ylistys Herralle!
Luulen, että Jeesus kirosi viikunapuun siksi, että se oli valeviikunapuu.
Puu teeskenteli, että siinä oli jotain, mitä siinä ei ollutkaan.
En itse haluaisi olla viikunapuu, jossa on lehtiä muttei hedelmiä.
Jumala sanoi Aadamille: "Olkaa hedelmälliset ja lisääntykää."
Hän sanoi Nooalle: "Olkaa hedelmälliset ja lisääntykää."
Jeesus sanoi Joh. 15:ssä (ESV): "Siinä minun Isäni kirkastetaan, -
että te kannatte paljon hedelmää ja osoitatte olevanne opetuslapsiani."
Sanamme eivät osoita mitään.
Kantamamme hedelmä todistaa, keitä olemme.
Kun kasvamme hengellisesti, meissä tapahtuu muutosta.
Kuten vauvat kasvavat aikuiseksi, mekin kasvamme hengellisesti.
Siihen menee aikaa ja vaivannäköä.
Joudumme opiskelemaan. Käymme sanankuulossa kuten tekin nyt.
Ylistämme Jumalaa yhdessä. Ennen harrastit jotain aivan muuta.
Huomenaamulla olosi on parempi kuin silloin, kun teit niitä muita asioita.
Vaikka istuisit muiden uskovien kanssa jossain tilaisuudessa -
etkä saisi sieltä irti mitään, -
sinulle tapahtuu silti jotain hyvää hengellisessä ilmapiirissä.
Tiedäthän, millaista on mennä huonoon ilmapiiriin, -
jossa riidellään ja arvostellaan.
Täällä on hyvä ilmapiiri.
Ympärilläsi istuu voideltuja uskovia.
Jumala asuu heidän sisällään. On hyvä olla sellaisessa paikassa.
Meidän on kasvettava vakaiksi.
Meidän on kasvettava pisteeseen, -
jossa voimme käyttäytyä samalla tavalla olosuhteista riippumatta.
Päämääränä on pysyä vakaana, -
koko seudun tuntemana uskovana -
silloinkin, kun on vaikeaa ja tuntuu pahalta, -
kun olen menettänyt työpaikan tai kun sairastaa.
Ei ole oikein tulla kotiin pahantuulisena.
"Miten meni päivä?" "On ollut kiirettä. Liikenne oli jumissa. Päätä särkee."
Meillä kaikilla on harmeja.
Uskovat voivat olla maailman ilkeimpiä ihmisiä.
Se on kauheaa. Mikään ei ole pahempaa kuin ilkeä kristitty.
Elämästämme on tarkoitus näkyä hedelmää: -
kärsivällisyyttä... Minulla se alue on vielä työn alla.
Ilo, rauha, ihmisten rakastaminen.
Tapa antaa nopeasti anteeksi. Nämä ovat hyvää hedelmää.
Mitä enemmän kannat hyvää hedelmää, sitä onnellisempi olet.
Kun annamme tunteille vallan ja käyttäydymme huonosti, -
meille tulee paha olo, vaikka keksisimme mitä tekosyitä.
Mitä tahansa syytämmekin, tiedämme, ettei asia ollut oikein. Tulee paha olo.
Seuraava asia on totta, ja saatan toistaa sitä, jotta ette unohda: -
Mitä paremmin kohtelette ihmisiä, sen onnellisempia olette.
Joh. 15:16 (Amplified Bible): -
"Te ette valinneet minua, vaan minä valitsin teidät -
olen nimittänyt, sijoittanut ja tarkoituksellisesti istuttanut teidät."
Hyvin sanottu. Eli ei ole sattumaa, missä nyt olet.
Jumala sanoo: "Olen laittanut sinut tiettyyn paikkaan tarkoituksella.
Olen istuttanut sinut, jotta kantaisit hedelmää."
Ehkä sanot: "En pidä elinpaikastani tai -olosuhteestani."
Ei sinun tarvitse pitääkään. Olet siellä kantamassa Jumalalle hedelmää.
Jos toteutat siellä Jumalan tarkoitusta, ehkä saat ylennyksen ja pääset pois.
Mutta jos vain valitat, ehkä päädyt vielä vaikeampaan paikkaan.
Valittava jumittaa paikallaan, ylistävä ylenee ajallaan.
"Mitä minulla muka on täällä tekemistä?"
Mutta Jumala sanoo: "Olen nimittänyt, sijoittanut -
ja istuttanut sinut, jotta kantaisit hedelmää, -
jotta taivaallinen Isäsi saisi kunnian."
Tarkoituksemmehan on tuoda kunniaa Jumalalle, kuten oli puhe.
Hedelmä määritellään näin: -
"Elävän olennon luontaisella energiallaan aikaansaama tulos."
Eli se, mikä syntyy ulkopuolisten nähtäväksi, -
on tulosta siitä, mitä sisällä on tapahtunut.
Appelsiinipuun tunnistaa appelsiineista.
Omenapuun tunnistaa omenoista.
Kristityn tunnistaa kristityn hedelmistä.
Mutta joskus meillä ei ole kuin puhetta -
ja ylimielinen tai tuomitseva asenne -
niitä kohtaan, jotka eivät ole "yhtä hyviä" kuin me itse.
Maailmassa on paljon sisimmässään haavoittuneita ihmisiä.
Me kristityt totumme olemaan toistemme seurassa -
ja olemme yhdessä niin hengellisiä, -
että kun törmäämme haavoittuneeseen, kavahdamme.
Monesti vetäydymme silloin pois tilanteesta ja eristäydymme.
Olin mieheni kanssa erään englantilaisen pastorin seurassa.
Pastori on aikamoinen tyyppi ja osaa kohdata ihmisiä.
Menimme Starbucksiin.
Tarjoilijalla oli moniväriset hiukset.
Ne sojottivat kaikkiin mahdollisiin suuntiin.
Hänellä oli lävistyksiä joka paikassa.
Koin, miten uskonnollinen tekopyhyys nousi minussa.
Kun tämä jäykkä uskonnollinen asenne nousee, olet varma siitä, -
että toisella eivät asiat ole ihan kohdallaan.
Englantilainen pastori nojasi tiskille ja sanoi: -
"Onpa sinulla mahtavat hiukset? Miten saat ne laitettua?"
He juttelivat keskenään iloisesti.
Meidän pitää luopua uskonnollisesta julkisivustamme.
Kerron taas erään jutun, mutta puhun aina siitä, mitä sydämelle nousee.
Olin ostoksilla erään evankelista- rouvan kanssa. Itse olen opettaja.
Myyjä kysyi kaupassa, miksi olimme paikkakunnalla.
Kerroimme aikovamme pitää kristillisen konferenssin.
Hän sanoi: "Minäkin olen hengellinen." En oikein tiennyt, mitä ajatella.
Kun kertoo olevansa kristitty, ja toinen sanoo olevansa hengellinen, -
pitää yleensä ottaa selville, -
millaisesta hengellisyydestä tai henkisyydestä on kyse.
Aloimme keskustella, ja myyjä heitti pari karkeaa kirosanaa.
Hän sanoi: "Anteeksi, mutta mielestäni Jumalakin kiroilee."
Minua alkoi ärsyttää, ja aloin puolustelemaan Jumalaa.
Kumarruin tiskin yli ja ilmoitin: "Ja Jumalahan ei kiroile."
Mutta evankelistaystäväni sanoi hänelle: -
"Mutta hän rakastaa niitä, jotka niin tekevät."
Itse yritin toimia, kuten jäykän uskonnolliset toimivat.
Yritin perata kalaa, jo ennen kuin se oli haavissa.
Ymmärrättehän?
Ehkä sinulla on huono asenne työtovereitasi kohtaan.
Tuomitset mielessäsi heidän elämäntapansa.
Olisi parempi kohdata heidät sellaisenaan, kuten Jeesus tekee.
Hän kohtaa ihmiset sellaisenaan, ja rakastamalla heitä -
hän saa heissä aikaan muutoksen.
Hedelmä on näkyvä ilmaus -
sisäisestä näkymättömästä muutoksesta.
Ihmiset näkevät Jumalan työn meissä tapahtuvasta muutoksesta.
Muuttuminen vie aikaa.
Kaikki ei muutu hetkessä. Kasvamme koko elämämme ajan.
Siksi emme saa lakata oppimasta.
Meidän pitää saada opetusta kerran toisensa jälkeen.
Ef. 3:20: "Mutta hänelle, joka voi tehdä enemmän, -
monin verroin enemmän kuin kaikki, mitä me anomme tai ymmärrämme, -
sen voiman mukaan, joka meissä vaikuttaa..."
Lakataan omimasta Jeesus vain itsellemme -
ja pitämästä häntä pikku tarvikevarastonamme.
Annamme hänelle 20 kohdan listan tälle päivälle pysyäksemme uskossa.
"Herra, jos et anna tänään läpimurtoa, en tiedä kestänkö enää."
"Ilmastointi on rikki, eikä korjaaja pääse 3 päivään. Olen masentunut."
Muttet voi kuvitellakaan kaikkea, mitä Jumala tahtoo kauttasi tehdä.
Valtavia asioita.
Raamattu ei kehota meitä olemaan puuhakkaita -
vaan hedelmällisiä.
Suomennos: Annamari Kortelainen