Jumal ütles: "Mina olen su määranud,
oma kohale asetanud
ja sind sinna istutanud,
et läheksid ja kannaksid vilja."
IGAPÄEVAELU RÕÕMUD
"Ülimalt efektiivse elu elamine pidevalt tormavas maailmas."
See on see, millest rääkima hakkan.
Olgu alustuseks öeldud, et Piiblis pole ühtki kirjakohta,
kus Jumal käsiks meid või isegi soovitaks meile
kiirustamist ja hõivatud olemist.
Jumal ei ütle: "Kiirusta ja ole hõivatud!"
Küll aga räägib Piibel palju produktiivne ehk viljakas olemisest.
Hea vilja kandmisest.
Nii tahangi rääkida hea vilja kandmisest,
aga seda kahel erineval moel.
Üks puudutab vaimuvilju.
Armastus, rõõm, rahu, kannatlikkus, headus, lahkus -
kõik need imelised asjad, mis peaks meist välja paistma
ja andma inimestele mõista, et oleme ehtsad
ja me kristlus peitub enamas kui kala-märgiga kleepsus stange peal
Et me elus on ikka vilja ka.
Teine aspekt aga...
See on nii oluline!
Viljakandmine läbi selle, et astud oma maailmast välja
ja oled tõesti hea inimeste vastu.
Aitad inimesi. Ka neid, kes ei vääri abi.
Aitad hädasolijaid ja vaeseid.
Kaasad end kuhugi ja muudad kellegi teise elu paremaks,
mitte ei kuluta kogu oma aega vaid iseenda õnnelikuks tegemisele.
Isekus on endiselt me kõige suurem probleem.
Lugesin alles nädal tagasi isekuse kohta
ja teen seda uuesti, sest vajan seda.
Me võime saada nii haaratud iseendast,
et hakkame arvama,
et isegi Jumal püsib elus vaid meie pärast.
Selleks, et teha meid õnnelikuks ja anda meile, mida me soovime.
Samas kui kõik on just vastupidi.
Jah, Jumal tahab õnnistada meid ja anda meile erinevaid asju,
aga tegelikult oleme meie ikka loodud Teda teenima.
Usun, et kipume unustama seda vahel.
Me oleme siin maa peal selleks, et teenida Jumalat.
Nii peaksime iga päev ütlema palves:
"Jumal, kas on midagi, mida tahaksid täna minu kaudu teha?
Näita mulle kedagi, keda saaksin aidata.
Jah, mul on plaan paigas tänaseks,
aga kui vajad sekkuda sellesse, siis ole hea!"
Jumala sekkumine sünnib harva meile sobival ajal.
Kui vaadata osasid piiblilugusid, on lausa hämmastav näha,
kuidas pea kõik, keda Jumal kutsus,
olid parasjagu hõivatud millegi muuga, kui Jumal neid kutsus.
Aabraham ehk algul Aabram elas väga mugavat elu.
Tal oli naine ja laiem perering ning ta lihtsalt mõnules oma telgis.
Kuniks Jumal ütles: "Aeg on asjad kokku panna
ja minna...
No küll ma siis näitan sulle, kui juba liikuma hakkad."
Kuidas sulle selline asi meeldiks?
"Jäta oma pere ja kõik sulle tuttav, paki asjad
ja küll ma siis näitan, kuhu minna, kui juba liikuma hakkad."
Noa.
Vaevalt et ta oskas oodata käsku ehitada laev
ja valmistuda veeuputuseks,
kui keegi isegi ei teadnud, mis asi see vihm on.
Peetrus ja Jaakobus püüdsid kala.
Jeesus ütles: "Järgnege mulle!" ja nad jätsid kõik sinnapaika
ning järgnesid Talle.
Usun, et paljudel meist on rinnaesisel nähtamatu silt: "Palun mitte segada".
Sa riputad hotellis samasuguse sildi ukselingi külge,
kui ei taha, et toateenindaja sind üles ärataks,
kui lõuna ajal uinakut teed.
Küll aga ei tohiks me öelda seda Jumalale.
"Mul on omad plaanid, nii et ära sega mind."
Me oleme siin maa peal Tema jaoks.
Mitte nii, et Tema on vaid meie jaoks.
Olles täna teel siia, tabas see mõte mind nii tugevalt,
kuidas me alati palume: "Jumal, tahan, et teeksid seda ja toda.
Vajan, et ajaksid selle asja korda.
Mul on siin üks probleem.
Vajan Su õnnistusi ja soosingut.
Vajan rohkem raha.
Anna, anna, anna! Aita, aita, aita! Korralda, korralda!"
Me võime minna Jumala ette ükskõik, millise palvega,
sest Talle meeldib aidata meid ja Ta tahabki, et Teda paluksime.
Selles pole midagi halba.
Kui me aga muud ei teegi, kui vaid palume Temalt midagi,
siis oleme asjast valesti aru saanud.
Nii tahan tõesti julgustada sind küsima Jumalalt iga päev:
"Näita, mida ma saaks täna Sinu heaks teha?
Too mu teele täna keegi, keda saaksin aidata."
Kui selliselt palvetama hakkad, hakkab Jumal sind ka üllatama.
See ei pruugi alati olla mugav,
kuid üks asi, mida ma olen õppinud mõned aastad siin ilma peal elades,
on see, et sa ei saa olla isekas ja õnnelik üheaegselt.
See lihtsalt ei toimi.
Nii et, me ei taha olla vaid hõivatud, aga me tahame kanda ka head vilja.
Matteuse 12:33 ütleb, et puud tuntakse tema viljast.
Kuidas peaks maailma inimesed teadma,
et Kristus elab meie sees?
Lihtsalt kala-kleepsu tõttu me auto stangel?
Või seetõttu, et näevad meid igal pühapäeva hommikul
kodust lahkumas ja mõned tunnid ära olemas?
Või seetõttu, et kanname kaelas risti?
Kuidas nad peaks teadma?
"'Puud tuntakse tema viljast."
Kui aus olla,
kui me käituks paremini,
ei peakski me suurt palju Jumalast kuulutama,
sest inimesed juba näeksid meis Jeesust.
Me kuuleme tihti sellest,
kuidas peaksime tunnistama kõigile Jeesusest
ja ma igati usun sellesse.
Kuid usun, et sageli peab inimestele enne näitama midagi,
enne, kui nad üldse kuulavad, mida sul neile öelda on.
Vili on nähtav meie käitumises,
meie sõnades
ja tegudes, mida teeme teiste abistamiseks.
Seega üks küsimus, millele tahaksin, et vastaksid nende loengute jooksul
iseenda sees...
Pea endaga millalgi üks väike koosolek maha
ja küsi endalt ausalt:
"Keda ma oma elus aitan?
Kelle elus ma midagi muudan?"
Jah, sa kasvatad ehk lapsi ja see on ülimalt oluline,
kuid me peame teadma, et me aitame teisi inimesi.
Keda ma aitan?
Mida ma teen selleks, et muuta kellegi teise elu paremaks?
See läheb sulle igakord maksma midagi,
kui kedagi aitad.
See läheb maksma su aega, raha ja panustamist.
Üks põhjus, miks me ei aita rohkem,
on selles, et me ei taha anda midagi enda omast ära,
vaid me tahame hoida selle endale.
Osa inimesi on oma aja suhtes veelgi kitsimad kui oma raha suhtes.
Mulle nii meeldib Matteuse 21:18-19.
Ma ei hakkaks selle õpetusliku mõtte üle sõdima,
aga see toob hea mõtte esile igal juhul.
Matteuse 21:18-19:
"Aga varahommikul linna tagasi tulles tundis Jeesus nälga..."
Maailmas on palju inimesi, kes tunnevad nälga.
Ma ei räägi siinkohal füüsilisest toidust,
vaid näljast millegi järele, mida nad isegi ei oska nimetada.
Ilmaelu ei rahulda neid.
Elu ei rahulda neid.
Nad on rahulolematud
ja kuigi nad ei tea isegi, mida tahavad, on nad siiski näljased.
Nad vajavad midagi, teadmata isegi, mida.
"...ja kui ta nägi ühte viigipuud tee kõrval,
läks ta selle juurde, ent ei leidnud muud kui lehti..."
Jätke see osa meelde! Ta ei leidnud muud kui lehti.
"...ja ta ütles sellele: Ei tule sinust enam iialgi vilja!”
Ja viigipuu kuivas otsekohe ära."
Varem, kui seda lugu lugesin, oli mul sellest viigipuust isegi kahju.
See tundus lausa õela teona, mida teha.
Needa viigipuud vaid selleks, et sel polnud anda, mida sina tahtsid.
See ei tundunud kuidagi Jeesuse loomusele omane.
Kuniks avastasin ühes laiendatud piiblitõlkes
midagi viigipuude kohta.
Seal oli kõrvalmärkusena öeldud,
et kui viigipuudel on lehed,
peaks seal lehtede all olema ka alati vili.
See on see, kuidas nad on loodud - viljakandmise ajal on lehe all ka vili.
Nii et Jeesus oli näljane, nägi viigipuu lehti ja astus ligi,
lootuses, et saab nälja kustutatud.
Usun, et meil on ka sageli vaid lehed ja ei mingit vilja.
Jah, me autostangel on kristlikud kleepsud,
me käime kirikus, kuulame kristlikku muusikat,
kasutame kristlikku keelt ja kanname kristliku sümboliga ehteid.
Teate ju küll.
"Aamen, kiitus Issandale!"
Kuid ma usun, et Jeesus needis selle viigipuu seetõttu,
et see polnud ehe.
Ta teeskles omavat midagi, mida ta ei omanud.
Mina aga ei taha olla viigipuu, millel on vaid lehed
ja ei mingit vilja.
Jumal ütles Aadamale: "Olge viljakad ja saagu teid palju!"
Jumal ütles Noale: "Olge viljakad ja saagu teid palju!"
Jeesus ütles Johannese 15:8 (laiendatud tõlkes):
"Selles on minu Isa austatud, kui te kannate palju vilja,
sest selle kaudu te tõestate, et te olete minu tõelised jüngrid."
Seega, me ei tõesta midagi selle kaudu, mida ütleme,
vaid meie elu vili tõestab, kes me tegelikult oleme.
Üks asi, mis peab juhtuma, on vaimulik küpsemine ja kasvamine,
nii nagu lapsed kasvavad beebieast täiskasvanuks.
Me peame kasvama vaimulikult ja see võtab aega.
Ka pühendumist, jõupingutusi ja õppimist.
Ka seminaridel osalemist nagu te täna seda teete,
kus kuulete kedagi õpetamas Jumala Sõna
ja ülistate koos teistega Jumalat.
See on palju parem, kui osad asjad, millega kord tegelesite
ja homme hommikul tunnete end palju paremini,
kui varasemalt, kui reede õhtul midagi muud tegite.
Aamen?
Olen alati öelnud inimestele,
et kui nad ka lihtsalt istuks ühes usklikke täis ruumis
tegemata seal midagi ja lihtsalt istudes seal,
juhtuks nendega siiski midagi head.
Ainuüksi selles õhkkonnas ja usklike seas viibimise tõttu.
Te ju teate, mis tunne see on, kui kusagil on halb õhkkond.
Õhkkond täis pinget, negatiivsust ja muid ebameeldivaid asju.
Meil siin on õnneks hea õhkkond.
Igaühe teie ees, taga ja kõrval on keegi, kes on võitud.
Aamen?
Jumal elab nende sees, nii et see on üks hea koht, kus olla.
Usun, et üks asi, mida me vaimulikult kasvades vajame,
on stabiilsus.
Me peame jõudma oma kasvus sellisesse punkti,
et käitume igakord ühtemoodi sõltumata sellest, mis me elus toimub.
See peaks olema mu eesmärk.
See, et olen ühesugune -
"see kristlane naabruskonnas",
ühesugune ka siis, kui mul on raske, kui ma ei tunne end hästi,
kui kaotan oma töö või olen haige.
See pole õige tulla tujukana koju.
Pere küsib: "Mis sul viga on?"
Vastad: "Päev oli nii kiire ja ummikud olid täiega hullud.
Pealegi mu pea valutab." jne. jne.
Olgu siinkohal öeldud, et igal ühel on alati miski häda.
Igal ühel on alati miski häda.
Kristlased võivad vahel olla kõige õelamad inimesed,
keda eales maamuna peal nähtud.
See aga on kohutav!
Pole midagi hullemat kui üks õel ja ebaviisakas kristlane.
Aamen?
Vili aga, mis peaks paistma välja me elust,
on kannatlikkus.
Ma pole selles osas veel täitsa küps ja ikka töötan veel selle kallal.
Rõõm, rahu, inimeste armastamine.
Kiiresti andestav teiste suhtes.
See kõik on hea vili
ja mida enam see sinust välja paistab,
seda õnnelikum sa oled.
Kui me aga laseme oma tunnetel valitseda
ja käitume sellest lähtuvalt halvasti,
siis kui palju sa ka ei püüaks end millegagi välja vabandada,
tekitab see meis ikkagi halba enesetunnet.
Mille iganes kaela me ei püüaks seda ajada,
me teame, et selline käitumine pole õige
ja see tekitab me sees halba tunnet.
Nii ütlen ma teile tõtt
ja võin korrata seda kasvõi 100 korda, et te ei unustaks -
mida paremini sa inimesi kohtled, seda õnnelikum sa oled.
Aamen?
Jeesus ütles Johannese 15:16:
"Teie ei ole valinud mind, vaid mina olen valinud teid
ja olen seadnud teid, et te läheksite ja kannaksite vilja..."
Mulle meeldib see!
Ehk siis, kuhu iganes sa ka lähed, see pole juhus.
Jumal ütleb: "Ma olen seadnud su kuhugile
ja olen teinud seda kindla eesmärgiga.
Ma olen istutanud su sinna, et läheksid ja kannaksid vilja.“
Ütled: "Mulle ei meeldi see, kus täna olen."
Sulle ei peagi meeldima,
aga sa oled seal, et kanda Jumalale vilja.
Kui teed seda, milleks Ta on sind sinna pannud,
siis võib-olla Ta ülendab sind ja viib su sealt edasi.
Kui aga nuriseid seal olemise üle, võid sattuda veelgi hullemasse kohta.
Aamen?
Olen ikka öelnud:
"Nurise ja sa jääd paigale, kiida Jumalat ja sind ülendatakse."
"Mida ma siin küll teen?"
No kui Piiblit uskuda, siis Jumal ütleb:
"Mina olen su määranud,
oma kohale asetanud
ja sind sinna istutanud,
et läheksid ja kannaksid vilja."
Et su taevane Isa saaks austatud.
Ja see ongi see põhjus, miks oleme siin maa peal -
et austada oma eluga Jumalat.
"Vili" on definitsiooni kohaselt miski,
mille toodab elavas organismis peituv loov energia.
Ehk teisisõnu - mida iganes näed väliselt,
see on millegi seesmise vili.
Me tunneme apelsinipuu ära selle järgi, et see annab apelsine.
Õunapuu on õunapuu, sest see annab õunu.
Nii tead sa ka, et kristlane on kristlane,
kui sa temas kristlikku vilja.
Kui sa aga kuuled vaid juttu
ja näed suhtumist, mis peab end paremaks teistest
või mõistab teisi hukka, kes pole "sama head" kui sina, siis...
Aamen?
Maailmas on nii palju kannatavaid inimesi,
samas kui me kristlastena
harjume nii ära vaid üksteisega koos olemisega
ja nii vaimulik olemisega,
et kellegi "väljaspool" olija juurde minnes
ehmatame me täiega ära,
tõmbudes seejärel eemale ja isoleerides end.
Mäletan, kuidas olime kord koos ühe pastoriga Inglismaalt,
kes oli avatud iseloomuga ja hästi hea suhtleja.
Läksime Starbucksi ja neiu, kes meid teenindas,
ta juuksed olid vist küll viite erinevat värvi
ja need lendlesid 40's erinevas suunas.
Lisaks sellele oli ta igalt poolt augustatud-rõngastatud.
Tundsin, kuidas mu religioosne suhtumine
hakkas pead tõstma.
Tunnete te ka vahel,
kuidas miskit religioosset hakkab pead tõstma
ja sa oled kohe kindel: "See ei sobi kohe mitte!"
See Inglismaa pastor aga alustas kohe juttu ja ütles:
"Mulle täiega meeldivad su juuksed! Kuidas sa nad sellist värvi said?"
ja nad sattusid mõnusasse jutuhoogu.
Me peame...
Me peame saama lahti oma religioossest fassaadist!
Aamen?
Olen kord jaganud seda lugu, aga jagan ikka.
Käisin kord poodides ühe teise jumalanaisega.
Tema on evangelist ja mina õpetaja.
Teenindaja küsis me käest, miks seal kandis oleme,
mistõttu ütlesime, et oleme kristlased ja peame ühte konverentsi.
Ta ütles: "Ma olen ka vaimne inimene."
Mul tekkib selliste asjade peale alati kahtlane tunne.
Kui sa ütled kellelegi, et oled kristlane
ja ta vastab sulle, et ta on ka vaimne inimene,
siis tavaliselt peab esmalt sotti saama, millisest vaimsusest ka jutt käib.
Igal juhul, hakkasime vestlema veidi,
mille käigus ta tulistas ka paar üsna korralikku vandesõna.
Ta palus küll vabandust, aga ütles: "Usun, et Jumal ka vannub."
Tundsin, et pean asuma missioonile ja Jumala eest välja astuma.
Kummardusin üle leti ja ütlesin: "Jumal ei vannu.",
mispeale mu evangelistist sõber kummardus mu kõrvale ja ütles:
"Kuid ta armastab neid, kes vannuvad."
Ma tegin midagi, mida paljud religioossed inimesed teevad.
Me polnud veel "kala" kättegi saanud,
kui ma püüdsin teda juba puhastama hakata.
Mõistate te?
Nii võib sul olla teatud suhtumine oma kolleegidesse
ja sa võid nii palju kui kulub
mõista hukka kõiki valesid asju, mida nad teevad.
Küll aga oleks palju parem, kui teeksid seda, mida Jeesus teeb
ehk võtaksid inimesi just sellistena nagu nad on.
Jeesus võtab inimesi just sellistena nagu nad on
ja läbi nende armastamise aitab neil jõuda sinna, kuhu tarvis.
Vili on nähtav väljund millestki, mis toimib nähtamatult meie sees.
Seega viis, kuidas inimesed saavad aru,
et Jumal tegutseb me elus,
on see, kui nad näevad, kuidas me muutume.
Jah, see võtab aega ja me ei muutu üle öö.
Me kasvame seni, kuni oleme oma maises ihus,
mis on ka põhjus,
miks me ei saa kunagi lõpetada õppimist.
Peame alati harima ja ümberharima end,
kuuldes vahel ühte ja sama ikka ja jälle.
Efeslastele 3:20 ütleb,
et Jumal on võimeline saatma korda palju rohkem,
kui oskame paluda või isegi mõelda.
Seda kõike meis tegutseva väega.
Kui me lõpetaks Jeesuse hoidmise vaid iseendale
ega teeks Temast oma isiklikku soovilaegast,
esitades Talle nimekirja 20-asjaga, et püsida ikka usus.
"Jumal, kui ma kohe täna seda läbimurret ei saa,
ei suuda ma vist küll kauem vastu pidada."
"Oi, ma ei tea, kas ma ikka suudan vastu pidada."
"Mu õhukonditsioneer on katki ja parandaja tuleb 3 päeva pärast.
Olen ikka täiega masenduses."
Samas sul pole aimugi, mida Jumal tahab sinu läbi teha.
Imelisi asju!
Tuletan veelkord meelde, et Piibel ei ütle kuskil,
et peaksime kiirustama ja olema hõivatud,
vaid et oleksime viljakad.
Tõlge: Anne-Ly Raukas