Ohjelman ovat mahdollistaneet Joyce Meyerin työn tukijat.
Ponnistetaan ja synnytetään Jumalan tahdon mukaiset asiat, -
jotka tuovat hänelle kunniaa ja muuttavat maailmaa.
Kieltäydyn kulkemasta hyödyttömästi elämän läpi.
JOYCE MEYER: ILOA ARKEEN On aika kylvää rohkeasti
Usko ottaa ensimmäisen askeleen tietämättä, mikä toinen on.
Ei kannata odottaa etukäteen valmista toimintasuunnitelmaa.
Jumala ei toimi niin, vaan hän antaa askeleen kerrallaan.
Ehkä taivaasta juuri sanottiin aamen.
Täytyy ottaa väärässä olemisen riski, jotta tietäisi, onko oikeassa.
Jos ei suostu olemaan väärässä, ei pääse kovin pitkälle hengellisesti.
On otettava askel sokeassa uskossa luottaen siihen, -
että sydämesi ajatus on tullut Jumalalta.
Väärässä olemista ei tarvitse pelätä.
Erehtyminen ei merkitse maailmanloppua.
Jos teet joskus väärän päätöksen, se ei merkitse sitä, että olet huono.
Se merkitsee vain oikean polun etsimistä.
Uskon, että Jumala arvostaa rohkeutta.
Jos teet sitä samaa, mitä olet aina ennenkin tehnyt, olet hölmö.
Elämä muuttuu koko ajan.
Meidän tulisi pyrkiä olemaan Pyhän Hengen ohjauksessa.
Sen pitäisi olla jokaisen uskovan tärkein päämäärä.
Se merkitsee Jumalan, ei ihmisten miellyttämistä.
Pyhän Hengen johtama elämä on seikkailua.
Jumala antaa jokaiselle jonkun lahjan.
Sellainen on jokaisella uskovalla.
Olemme kaikki erilaisia.
Meidän täytyy varoa kateuden pientä vihreää hirviötä.
Kateus saa meidät haluamaan sitä, mitä jollain toisella on.
Jos haluat toisen omaa riittävän pitkään ja riittävän paljon, -
päädyt rakastamisen sijaan kantamaan hänelle kaunaa.
Kehomme toimii kokonaisuutena. Käsi auttaa kengän jalkaan.
Vasemmalla kädellä pujotan sormuksen oikean käden sormeen -
ja oikealla vasemman käden sormeen.
Ruumiinosat auttavat toisiaan ilman kateutta.
Jotkut ruumiinosat ovat kätkössä, toiset enemmän esillä.
Joitakin ruumiinosia ei esitellä koskaan, toivottavasti ainakaan.
Joskus joudumme silti ohjaamaan kristittyjä pukeutumisessa.
Minusta se on hämmästyttävää, mutta niin joudumme tekemään.
Ei ihme, että Jeesus kutsuu meitä lampaiksi. Ne ovat tyhmiä eläimiä.
Ei hän tahdo meitä loukata.
Hän tarkoittaa, että tarvitsemme johtajaa ja ohjausta.
On hienoa, jos pastori tai Raamatun opettaja -
opettaa meille arkisia käytännön asioita -
eikä pelkästään kristinuskon oppeja.
Opit saavat puhujan kuulostamaan tietävältä, -
mutta ne eivät aina auta arjessa.
Älä siis toivo, että osaisit tehdä samaa kuin joku toinen.
Jos teet niin, et löydä sitä, mitä Jumala tahtoo sinun itsesi tekevän.
Kerron pienen esimerkin.
Pidän sormissa sormuksia.
Pidän tästä erityisesti, koska sain sen eräältä ihmiseltä.
Annoin pois vihkisormukseni vuosia sitten Jumalan kehotuksesta uskossa.
Se ei ollut minkään arvoinen, mutta ei minulla muutakaan ollut.
Aloin pyytää uskossa Jumalalta kaunista timanttisormusta, -
johon minulla ei varmasti ollut varaa.
Minun piti odottaa rukousvastausta jälleen kerran pitkään.
Eräs rouva tuli konferenssiimme -
ja antoi Davelle pikku rasian. Rouva sanoi: -
"Tämä on aiemmasta avioliitostani ja ainut minulle kuuluva esine, -
jolla ei ole mitään tekemistä nykyisen mieheni kanssa. Anna se Joycelle."
Se on kaunis timanttisormus, jonka koen saaneeni Jumalalta.
Aluksi en pitänyt sitä sormessa, koska en halunnut kenenkään arvostelevan.
Mutta pitää olla niin rohkea, että uskaltaa käyttää saamiansa lahjoja.
Kyllähän joku voi minut tuomita, -
mutta arvostelemme usein asioita, joista emme tiedä mitään.
"Hän varmaan käyttää kolehdit hienoihin vaatteisiin ja sormuksiin."
Älä kadehdi toisen omaa, ellet ole valmis tekemään sitä, -
mitä toinen teki sen saadakseen.
Täytyy myöntää, että silmäni pitävät sormuksen katselemisesta, -
erityisesti kynsien laittamisen jälkeen. Se on soman näköinen.
Sormus on kädessä, mutta käsi ei sitä näe.
Silmäni näkevät sormuksen mutteivat voi pitää sitä yllään.
Entä jos silmäni sanoisi kateellisena: -
"Väsyttää katsella tuota sormusta.
Jos Jumala ei anna minullekin sormusta, -
hän ei rakasta minua yhtä paljon kuin sormea."
Tällaisiahan me olemme.
Joskus mietimme, miksei Jumala anna meille sitä, mitä tahdomme.
Joskus pyydämme jotain aivan järjetöntä.
Emme kykenisi käsittelemään asiaa, vaikka saisimmekin sen.
Kun Jumala antaa ihmiselle kyvyn, hän auttaa myös sitä käyttämään.
Jos Jumala vastaisi silmän pyyntöön: "Voi, en halua, että suret asiaa.
Annan sinulle oman sormuksen. Kas näin."
Siinä se on.
En pysty tähän kovin pitkään. Mutta yritän sanoa seuraavaa.
Jos silmäni saisi haluamansa, se ei pystyisi hoitamaan omaa työtään -
kehossa.
Juuri niin!
Minusta tuli näkövammainen, -
kun sain, mitä välttämättä halusin ja mitä olin kadehtinut.
Tunsin, ettei Jumala rakastanut minua yhtä paljon ilman sitä.
Luota siihen, että Jumala antaa sinulle sitä, mitä kykenet käsittelemään.
Osa, jonka Jumala itse kullekin antaa, on tärkeä osa -
eikä hänelle ole väliä, oletko puhujakorokkeella vai kellarissa.
Jumalalle on tärkeää se, -
että teet hänen sinulle antamansa osuuden iloisesti, -
parhaan kykysi mukaan. Saat yhtä suuren palkkion kuin kaikki muutkin.
Aamen.
Matteus 25:14: -
"...kun mies matkusti muille maille: -
hän kutsui palvelijansa ja uskoi heille omaisuutensa; -
yhdelle hän antoi viisi leiviskää, toiselle kaksi ja kolmannelle yhden, -
kullekin hänen kykynsä mukaan..." Hän antaa meille kykyjemme mukaan.
Hän antaa meille kyvyt sekä lahjat kykyjemme mukaan.
Tiedätkö, miksi hän antaa lahjat kykyjemme mukaan?
Siksi, koska hän ei halua meidän stressaantuvan.
Maailmassa on paljon stressiä, joka syntyy kilpailusta, vertailusta -
ja siitä, ettei tiedä, kuka on.
He luulevat arvonsa syntyvän siitä, mitä he tekevät.
Mutta se, kuka olet Kristuksessa, ei riipu lainkaan siitä, mitä teet.
Olet Jumalan lapsi niin kellarissa -
kuin puhujankorokkeellakin.
Jumala rakastaa jokaista yhtä paljon.
Hän antaa ihmisille lahjoja heidän kykynsä mukaan, -
koska hän ei halua meidän stressaantuvan.
Ei ole Jumalan tahto, että eläisimme maailman tapaan stressaantuneina.
Maailma ei muutu kuin pahempaan suuntaan.
Jos tahdomme rauhan, meidän itsemme tulee muuttua.
Meidän on lakattava pelaamasta maailman pelejä -
ja ymmärtää, mistä todellinen arvomme on peräisin.
Älypuhelimessa on nykyään kaikenlaisia juttuja.
Sieltä voi katsoa podcasteja ja kaikenlaista. En muista kaikkien nimiä.
Siellähän on myös Instagram, uusi juttu, ainakin minulle.
Henkilökuntani ei anna minun asentaa kaikkia sovelluksia, -
koska he pelkäävät, mitä niillä tekisin.
"Haluamme tarkistaa ensin, mitä kirjoitat nettiin.
Muuten emme tiedä, mitä sinne oikein kirjoitat."
Mutta minulla on Instagram, ja haluan nähdä, mitä järjestössämme tehdään.
Joskus Instagram ehdottaa, ketä muita ihmisiä voisi seurata.
Sain selville, että painamalla tiettyä nappia -
saa selville, montako seuraajaa jollakin ihmisellä on.
Väkimäärät merkitsevät nykyään niin paljon.
Reagoin kyllä väärin, -
kun näin siellä puhujan, josta pidän ja jota kuuntelen joskus.
Ajattelin: Oho! Onpa hänellä paljon seuraajia!
Hänellähän on paljon enemmän seuraajia kuin minulla!
Minulta kului monta minuuttia, -
kun tutkin, paljonko itse kullakin oli seuraajia -
ja oliko heillä enemmän kuin minulla. Sitten terästäydyin. Joyce, -
mitäköhän nyt oikein hommaat?"
Aivan kuin riivaajat yrittäisivät imeä meidät mukaan menoon.
Mitä sellainen "seuraaja" edes tarkoittaa?
Miten tarkasti seuraajat edes katselevat julkaisuja?
Sitten ovat vielä tykkäykset.
Pitäisi seuraamisen lisäksi myös tykätä.
Ei meillä ole mitään toivoa, ellemme tiedä, keitä olemme Kristuksessa.
Entä mitä tarkoitetaan "Facebook-kaverilla"?
Ovatko he ystäviä, joiden puoleen voi kääntyä, kun tarvitsee tukea?
Emme tiedä enää, mitä ystävällä tarkoitetaan.
Ystävä on sellainen, -
joka auttaa sairauden kohdatessa, muutoissa, -
huonoina päivinä sekä sydänsuruissa.
Lopetetaan kaikki vertailu ja kadehtiminen.
Olin jossain vaiheessa itse vertailun ja kadehtimisen vallassa.
Mutta jätetään hölynpöly ja synnytetään niitä asioita, -
jotka Jumala tahtoo meidän synnyttävän, -
jotka tuovat hänelle kunniaa ja jotka muuttavat maailmaa.
Kieltäydyn kulkemasta elämän läpi hyödyttömänä.
Kieltäydyn olemasta pelkkä ottaja, -
joka vain itsekkäästi ja itsekeskeisesti haluaa etsiä siunauksia.
Unohdetaan itsemme ja ollaan siunauksena jollekin toiselle.
"...yhdelle hän antoi viisi leiviskää, toiselle kaksi ja kolmannelle yhden, -
kullekin hänen kykynsä mukaan, ja lähti muille maille."
"Se, joka oli saanut viisi talenttia, ryhtyi heti toimeen..." (KR -92.)
Hän ei hukannut aikaa.
Ei tarvitse enää rukoilla sitä, minkä on sydämessään kokenut jo vuosia.
Ryhdy heti toimeen. Tee jotain arvokasta.
"... ja asioitsi niillä ja voitti toiset viisi leiviskää.
Samoin kaksi leiviskää saanut voitti toiset kaksi.
Mutta yhden leiviskän saanut meni pois ja kaivoi kuopan maahan -
ja kätki siihen herransa rahan."
Tätä kaveria haluan nyt käsitellä.
Ihminen piiloutuu, jos häntä pelottaa.
Tämä kaveri pelkäsi ottaa riskiä.
Puhumme tänään siitä, ettei riskin ottamista tarvitse pelätä.
Älä pelkää erehtymistä niin paljon, -
ettet uskalla ottaa askelta saadaksesi selville, olitko oikeassa.
Jos haluat jotain Jumalalta, pyydä sitä.
On mahtavaa, mitä voi tapahtua, -
jos rukoilet rohkeasti niin isoja asioita, että itseäkin jo kauhistuttaa.
Aamen!
"... kätki siihen herransa rahan.
Pitkän ajan kuluttua näiden palvelijain herra palasi -
ja ryhtyi tilintekoon heidän kanssansa."
Jeesuksen palatessa meidän on kaikkien tehtävä tili.
Jos uskot Jeesukseen ja olet ottanut hänet henkilökohtaisesti vastaan, -
pelastuksesi ei ole vaakalaudalla.
1. Korinttolaiskirjeessä sanotaan selvästi, -
että joudumme kaikki kulkemaan tulen läpi.
Innostun ajatellessani tuota päivää. Olen kunnioittavan pelon vallassa.
Siellä sanotaan, että puhtaista motiiveista tekemämme teot -
ovat kuin puhdasta kultaa, joista saamme palkkion.
Mutta puusta, heinistä ja oljista tehdyt teot, -
joita teimme tullaksemme nähdyksi tai ollaksemme suosittuja, -
palavat Sanan mukaan tulessa.
Emme saa niistä palkkiota, -
mutta ihminen itse pelastuu, -
kuitenkin ikään kuin tulen läpi.
Emme pelastu hyvien tekojemme perusteella -
vaan siksi, että uskomme Jeesukseen.
Raamattu sanoo kuitenkin selvästi, -
että maan päällä tehdyistä teoista voi saada palkkion tai menettää sen.
Ymmärrättehän, mitä tarkoitan.
Jeesus on tulossa takaisin.
Te taputatte, kun puhun Jeesuksen paluusta.
Mutta eläthän nyt sillä tavoin, -
että voit taputtaa myös hänen saapuessaan.
Otetaan tämä asia vakavasti.
Tee niin paljon hyvää kuin voit mutta oikeista syistä.
Et voi ansaita Jumalan rakkautta hyvillä töillä, -
koska hän rakastaa sinua muutenkin.
Jumala ei voi rakastaa sinua yhtään enempää kuin hän rakastaa juuri nyt -
riippumatta siitä, mitä teet.
"Mutta jos hän ei rakasta minua yhtään enempää, kun toimin hyvin, -
miksi edes yrittäisin tehdä hyvää?"
Teemme oikein, koska rakastamme häntä, -
emme siksi, että yrittäisimme saada hänet rakastamaan meitä.
Haluan kohdella ihmisiä oikein, koska se ilahduttaa Jumalaa.
Haluan tehdä kaikkeni hänelle, koska hän antoi kaikkensa puolestani.
On vaikea sisäistää, että Jumala rakastaa meitä armosta.
Olemme pelastettuja armosta. Silti hyvät teot kuuluvat elämäämme.
Hyvät teot eivät pelasta, mutta jos arvostamme ristin työtä, teemme niitä.
Lakataan vaatimasta joka paikassa siunausta itsellemme.
Asenteemme pitää muuttua, -
niin että olemme itse joka paikassa siunaukseksi.
Pyritään olemaan siunauksena eikä saamaan niitä.
Jos olet siunauksena muille, Jumala kyllä siunaa myös sinua.
Eikö näin ole?
Se on kristillinen asenne.
Jos emme toimi niin, emme poikkea maailman ihmisistä.
"...herra palasi ja ryhtyi tilintekoon heidän kanssansa."
En pelkää tilinteon hetkeä. Odotan Jeesuksen paluuta.
En usko, että minun tarvitsee silloin hävetä.
Toivon, ettei teidänkään tarvitse.
Siksi kehotan sydämestäni ihmisiä olemaan siunaukseksi.
Jokainen voi päättää tänään terävöittää vähän uskonelämäänsä.
Julkisella toiminnallasi ei ole niin paljon väliä -
kuin sillä, miten toimit kenenkään näkemättä omana itsenäsi.
"Silloin tuli se, joka oli saanut viisi leiviskää...ja sanoi: -
'Herra, viisi leiviskää sinä minulle uskoit, -
katso, toiset viisi leiviskää minä olen voittanut'."
"Hänen herransa sanoi hänelle: 'Hyvin tehty..." (RK -12)
Haluamme kaikki kuulla sanat: "Hyvin tehty."
Saamme kuulla ne, -
kun käytämme kykyjämme siunaamaan toisia.
Kun teemme hänen palattuaan hänelle tiliä, hän sanoo: "Hyvin tehty!"
"'Hyvä on, sinä hyvä ja uskollinen palvelija.
Vähässä sinä olet ollut uskollinen, minä panen sinut paljon haltijaksi."
En pidä siitä, kun sanotaan vähän. On kivempaa, kun sanotaan paljon.
Pidän myös kohdasta "hyvin tehty".
Pidän sanoista "hyvä ja uskollinen palvelija".
Pidän sanasta "paljon".
Pidän myös kohdasta, jota emme aina niin huomaa: -
"Mene herrasi iloon."
Juuri tuota tavoittelemme.
Me kaikkihan haluamme olla onnellisia.
Onneahan me etsimme.
Onneton ei osaa nauttia omaisuudestaan.
Etsimme onnea.
Tässä Herra kertoo onnellisuuden salaisuuden.
Käytä kykyjäsi, -
niin saat tunnustuksen ja pääset Herrasi iloon.
On suuri kunnia synnyttää Jumalan antama unelma.
Pitää vain pysyä uskollisena.
Se ei ole aina helppoa, mutta Jumalalle on kaikki mahdollista.
Suomennos: Annamari Kortelainen