Järgnev saade on valminud tänu J.Meyeri teenistuspartnerite toele.
IGAPÄEVAELU RÕÕMUD
Mul on käsil seeria solvumise vaimust.
Põhjus, miks seda nii nimetan, on selles,
et usun täie tõsidusega, et selle näol on tegu kurjuse vaimuga.
Saatan on kõigi solvangute autor
ja solvumiste näol on tegu kui vaimse küünega.
On sul vahel olnud mõni selline küüs, mis selle asemel, et see ära lõigata,
sa muudkui ootad ja ootad.
Ta otseselt ei häiri sind,
aga kui miski selle vastu läheb, siis on "Ai!"
Küüned teevad haiget, kas pole?
Usun, et ka vaimses sfääris on olemas oma küüned.
Põhjus, miks seda küüneks nimetan, on selles,
et solvumine on hoopis midagi muud,
kui kibestumine, põlgus, või andestamatus.
Solvumise puhul sa otseselt ei vihka kedagi,
aga oled samas pisut rahulolematu.
Oled pisut hapukurgi moodi.
Keegi tegi sulle midagi
ja kuigi sa pole teda täielikult oma elust välja arvanud,
on su hoiakus siiski see "miski", mis paneb distantsi hoidma.
Su elus võib olla 2-3 sellist juhust, võib-olla 4-6,
aga lõpuks hakkavad need kõik mõjutama su elu ja suhet Jumalaga.
Jeesus solvas paljusid
ja Ta ütles, et Ta on komistuskiviks paljudele.
Solvumine võib ka olla kui väike kivi, mille otsa inimesed komistavad.
See võib olla ka suur kivi, mille otsa komistada.
Kuid asja mõte on selles, et kui me solvume,
siis see paneb meid komistama ja kukkuma
ja takistab meie edasi liikumist.
Tahan, et ütleksid koos minuga:
Kui olen solvunud,
ei arene ma enam vaimulikult.
Seetõttu peame need asjad korda saama,
et omada jätkuvat kasvu võimalust Jumalas.
Sõna "solvumine" tuleb kreekakeelsest sõnast "skandalon",
mis tähendab loomalõksu osa, kuhu sööt pandi
ja mis ohvri lõksu meelitas.
Nii et kõigi nende võimaluste taga solvuda,
on Saatan ise, kes püüab saada meid oma lõksu,
et meist ei saaks kunagi need, kes Jumal tahab, et me oleks.
Ma ei tahaks seda öelda, sest ma ei taha olla negatiivne,
aga ma usun, et ilma peal on rohkem vihaseid kristlasi,
kui neid, kellele on kõigiga rahu.
Vihane kristlane aga ei lähe kohe mitte.
See lihtsalt ei arvutu,
sest kristlased peavad olema täis armastust, andestust ja armu;
mitte kergesti solvuvad ja alati parimat uskuvad.
Kristlaseks olemine tähendab enamat, kui vaid pühapäeval kirikus käimist
ja pärast muutumatuna koju minemist.
Me peame tõesti uskuma, mida Jumala Sõna ütleb
ja rakendama seda oma eludes.
Me võime solvuda nii paljude erinevate asjade peale.
Me võime solvuda Jumala peale, kuid räägin sellest lähemalt homme.
Võid solvuda poes teenindaja peale, kes ei kohelnud sind väärikalt,
või ei andnud sulle raha õigesti tagasi.
Sa võid solvuda ülemuse peale, kuna koged, et sind ei kohelda õigesti.
Paljud abikaasad on üksteise peale solvunud
ja tülitsevad pidevalt.
Piibel ütleb, et kodus, kus valitsevad pidevad tülid,
muutuvad lapsed mässumeelseteks. Teadsite te seda?
Kas pole huvitav?
Kus on tüli, on käigus kõik kurjuse jõud.
Pidevalt arenevad kurjuse jõud, mis põhjustavad üha enam jamasid.
Usun, et kui sa tood Jumalale ohvrianni,
siis Ta tahab õnnistada sind ja anda sulle midagi tagasi.
Aga samas usun ka seda, et tülid su peres
võivad mõjutada tagasi saamist su andmiste eest.
Seetõttu on nii oluline õppida tulla toime nende väikeste asjadega,
et säilitada rahu ja elada rahus.
Kuid täna õhtul tahan rääkida ühest omapärasest solvumise sfäärist,
millele sa pole ehk osanud isegi mõelda.
Kuid tahan küsida su käest: ega sa juhuslikult iseennast ei solva?
Sa küsid nüüd: "Mida imet sa veel selle all mõtled?"
Kui sul pole rahu, mida Jumal tahab, et omaksid.
Kui sul pole rõõmu, mida Jumal tahab, et omaksid.
Seetõttu tahan rääkida teatud viisidest kuidas me iseendid solvame,
lootes, et vähemalt osadki teist saavad sellest mingit kasu.
Esiteks: sa võid solvata end läbi selle, kui ei austa oma sisetunnet, teadvust.
See on Jumala poolt antud võime, mis toimib läbi me vaimse inimese.
Su sisetunne ei toimi läbi su ihu või hinge,
vaid läbi su vaimse inimese.
Su vaim on see, kus on su tunnetus ja kus sa saad ilmutusi Jumalalt.
Su vaim on see, mille kaudu Püha Vaim annab märku,
kui miski pole nii nagu olema peaks,
võib annab kinnituse sellest, et kõik on just nii nagu olema peab.
Kuid üks osa me vaimust on ka me teadvus ehk sisetunne,
mis kiidab heaks või halvaks kõik me teod.
Jah ma tean, et on inimesi, kes pingutavad oma tunnetusega üle.
Ma ise olin kord selline,
mis tähendas seda, et tundsin end kõiges pidevalt süüdi.
Tundsin end süüdi isegi selles, et ei tundnud end süüdi.
Ja kui Jumal hakkas mind vabastama sellest kõigest,
tundsin end halvasti selle pärast, et ma ei tundnud end enam halvasti.
Ma kasvasin üles vägivaldses kodus,
tundes end väikese lapsena süüdi väga paljudes asjades.
Mu sisetunne oli haavatud ja ei toiminud õigesti.
Kuid Jumala Sõna on see, mis saab seda tervendada.
Kui sa õpid tundma Jumala Sõna,
õpid sa ka vahet tegema, mis on tõeliselt õige või vale.
Su sisetunne teeb koostööd Püha Vaimuga,
et hoida sind kõigist jamadest eemal.
Olen nii tänulik Jumalale selge sisetunde eest,
sest see hoiab mind jamadest eemal.
Küsimus pole selles, et tunda end koguaeg süüdi.
Ma ei usu, et Jumal tahaks,
et tunneksime pidevat hukkamõistu ja süütunnet.
Ma tean, et Ta ei taha, sest Piiblis on öeldud,
et nüüd pole enam mingit hukkamõistu neile,
kes on Jeesuses Kristuses. (Roomlastele 8:1)
Kui meie patud on andeks antud,
siis ka nende pattudega kaasnenud süütunne on kõrvaldatud.
Ehk seal, kus on andestus, ei ole enam mingit hukkamõistu.
Küll aga on me sees see tunnetus, mis järgib meid läbi me elu.
See annab endast märku,
kui räägin millestki, millest ma rääkima ei peaks;
kui plaanin kulutada raha millelegi, mis on täiesti mõttetu ja ebavajalik;
kui käitun nii nagu käituma ei peaks
või luban endale luksust käituda oma mehega nagu ei peaks.
Neil hetkedel ei vaja ma inglit, kes peaks mulle 3-osalise loengu,
sest see kõik on mu sees juba olemas.
Ja sama kehtib ka sinu puhul.
Probleem on aga selles, et mida enam oma sisetunnet eirame,
seda osavamaks me selles muutume
ja see on väga, väga ohtlik.
Jumal andis meile sisetunde selleks, et hoida meid eemal kõigist jamadest,
mistõttu mõtle - kui palju parem me elu küll oleks,
kui me austaks seda vaimset organit nimega sisetunne.
Et kui me sisetunne ütleb "ei", ütleme ka meie ei
ja kui me sisetunne ütleb "ja", ütleme ka meie ja.
Võib-olla keegi tahab, et sa teeksid midagi,
või läheksid nendega kuhugi.
Nad tahavad, et teeksid midagi, mille osas sul pole rahu
ja mida su sisetunne ei kinnita.
Sa ei pea neile suurt palju midagi selgitamagi.
Lihtsalt ütled, et sul pole rahu selles osas.
Sa ei vastuta selle eest, mida nemad teevad
ega mõista neid hukka, sest nemad järgigu Jumala juhtimist.
Aga kuna sa ei koge,
et see oleks Jumala juhtimine sinu jaoks,
siis sa ka ei tee seda.
Vahet pole, kas teised mõistavad sind, või pahandavad su peale -
sa lased end juhtida oma sisetundest.
Nüüd aga veidikene ka patust.
Kas see pole mitte tore teema?
Mu isiklik arvamus on,
et kirikutes ei räägita enam piisavalt palju patust.
Oleme asendanud patu sõnadega: veidrus, probleem, sidumine,
kuid Jeesus nimetas pattu patuks ja me peaks tegema seda sama.
Jeesus tuli, et lasta meid täiesti vabaks patu valitsuse alt.
Patt ei ole su valitseja.
Kui oled uuestisündinud kristlane, ei ole patt enam su valitseja.
Kui sa just ise ei anna talle võimalust olla su elus miski,
milleks tal tegelikult seaduslik õigus puudub.
Nii paljud inimesed ei tea oma õigusi, elades seetõttu patu võimu all
ja olles kaotanud kõik oma õigused, mille olemasolust neil polnud aimugi.
Seega me vajame õpetust sellest, millised me õigused on.
Sama puudutab ka me suhet Jumalaga.
Sa pead teadma, kes sa oled Kristuses,
millest sind on vabastatud
ja et Saatanal pole mingit seaduslikku õigust su üle.
Tal on vaid nii palju õigust su üle, kui palju sa ise talle annad.
Me peame tõusma nende asjade vastu
ja ütlema: "Ei! Ma ei kummardu enam nende asjade ees ega alistu neile!
Jumal, ma vajan su abi ja jõudu selleks!"
Ära iialgi lahku oma kodust ilma palumata Jumalalt jõudu
kõigeks selleks, mida sel päeval tegema pead
ja abi käitumaks nii, nagu sa käituma pead.
Ütlen seda veelkorra:
ära iialgi lahku kodust - mitte ainsamalgi päeval,
ilma, et sa ei ütleks: "Jumal, ma vajan Sind täna."
"Ma vajan Su jõudu!"
Paulus palus Efeslastele 3:16,
et Jumal annaks meile oma au rikkust mööda
saada tugevaks tema Vaimu läbi seespidise inimese poolest.
Ma ei tea, kuidas on lood teiega,
aga ma vajan enamus aegadest rohkelt Püha Vaimu
oma seesmise inimese sisse.
On siin veel kedagi, kes on vahel pisut tahumatu
ja vajab rohkelt Püha Vaimu oma seesmise inimese jaoks?
Siinkohal ei püüa olla kuidagi totakas või ülivaimulik,
aga lasen teid hetkeks oma isiklikku ellu.
Olen juurutanud oma elus ühe harjumuse,
nii et see on see, mida ma teen, kui igal hommikul ärkan.
Ja esimene asi, mida ma ütlen, on:
"Jumal, ma vajan Sind.
Aita mind kõiges, mida täna tegema pean
ja ka asjades, millest mul hetkel veel aimugi pole.
Anna mulle armu selleks kõigeks."
Ja siis ma tunnistan: "Ma armastan Sind, Issand.
Ma armastan oma elu ja iseennast
ning ma armastan inimesi.
Jeesuse nimel."
See kõik võtab vaid hetke, kuid teate, mis?
Ma usun, et see on üks hea viis, kuidas oma päeva alata.
Nagu ütlesin - ma ei püüa olla ülivaimulik,
kuid ma lihtsalt tõin ühe näite.
Me peame teadma, kes ja mis me pole ilma Jumalata.
Me peame teadma, et ilma Temata pole me keegi
ja ilma Temata ei suuda me absoluutselt mitte midagi
Samas aga peame ka mõistma, et kui Ta on me elus
ja me tõesti oleme tõelised Kristuse järgijad,
siis see toob ka ühe väe ja meelevalla me ellu,
mida me peame rakendama.
Sest kui me ei rakenda meile antud meelevalda,
sõidab Saatan meist lihtsalt üle.
Kuid Jumala poolest on Saatan seatud me jalge alla
ja seal peaksime me ka teda hoidma.
Me oleme pea ja mitte saba, Saatanast üle ja mitte tema all,
mistõttu me ei pea ka taluma kõiki neid sidumisi oma elus
lihtsalt seetõttu, et me ei tea, kes me oleme Kristuses.
Seetõttu tahan, et teis tõuseks midagi ja te oleks vihased patu peale, öeldes:
"Mulle aitab!
Sa ei ole enam mu peremees ega valitse mu üle!
Ma surin, kui Jeesus suri
ja tõusin tagasi ellu, kui Jeesus seda tegi.
Muide, läbi Jeesuse on mind asetatud istuma
taevastesse paikadesse Isa paremal käel,
nii et patt ei ole mu peremees ega valitse enam mu üle!"
Ja kui tarvis, korda seda kõike, kui oled kasvõi teel pattu tegema.
Sa pead esmalt teadma oma sisemuses, kes sa oled
ja lõpuks kandub see ka edasi väljapoole.
See on Jumala seesmine töö meie sees.
Ta tuleb ja kingib meile uue südame ning uue tahte.
Sa tahad teha seda, mis õige,
sest kui see poleks nii, poleks sa ka täna siin.
Mulle öeldi ennist,
et inimesed pargivad oma autod 1,6 km kaugusele siit
ja kõnnivad siis siia konverentsile.
Inimesed, kes ei võta Jumalat tõsiselt, ei teeks seda.
Te olete siin, sest te süda on õiges kohas Jumala ees.
Seetõttu, mida enam te õpite, kes te olete ja mis on teie õigused
ning hakkate seisma iseenda eest,
siis te hakkate ka nägema muutusi oma elus.
Sest te olete pea ja mitte saba ning te ei pea jääma millegi alla.
Piibel ütleb Matteuse 18:8-9
"Aga kui su käsi või su jalg ajab sind patustama,
raiu ta ära ja heida minema!"
On see alles vägivaldne kirjalõik, kas pole?
"Aga kui su käsi või su jalg ajab sind patustama,
raiu ta ära ja heida minema!
Sul on parem minna käteta või jalutuna ellu
kui kahe käega ja kahe jalaga olla visatud igavesse tulle."
Teate, mis?
Jeesuse sõnumid olid väga otsekohesed, julged ja jõulised.
Meie aga arvame, et peame kõigil pead siluma
ja ütlema, kui imelised nad on, sest muidu nad ei tule Jumala juurde.
Kuid tead, mida ma olen otsustanud?
Kui ma ei kuuluta seda,
mida Jumal on andnud mulle kuulutada,
siis ma pole just kõige rõõmsam,
kui üks päev Tema ees oma elust aru andma pean.
Seetõttu juhtide ja Kristuse ihu liikmetena
pole meid kutsutud olema alati kõigile meelepärased,
vaid kuulutama tõde, sest tõde on see, mis teeb vabaks.
Aamen?
Ma olen enam kui teadlik,
et keegi ei saa end ise vabastada oma patust ja sidumistest.
Ainult Jumal ise saab seda oma armu läbi teha.
Küll aga olen õppinud ka seda Jumala kohta,
et kui olen raudselt otsustanud saada osa sellest,
mille nimel Jeesus suri, et mul see oleks,
siis vaimses sfääris juhtub midagi.
Kui mina otsustan, et mitte Saatan ei juhi mu elu,
siis midagi hämmastavat juhtub
ja minus tõuseb üks vägi.
See on Jumala arm
ja Saatan ei saa enam valitseda mu üle ega kontrollida mind.
Jah, vahel toimib see ruttu, vahel läheb kauem aega,
aga Piibel ütleb Koloslastele 3:2
"Mõtelge sellele, mis on ülal, mitte sellele, mis on maa peal."
Seetõttu võid ka Saatanale öelda:
"Küta nii palju, kui kulub, sest mina igal juhul alla ei anna!
Ma ei loobu! Ma ei jää vait!
Ma saan kätte selle,
mille kohta Jeesus ütles, et see on minu
ja ma kavatsen olla vaba sellest sidumisest oma elus.
Ma ei lase sel asjal valitseda end!"
Ma loodan, et mõistate mind õigesti,
sest ma räägin nö vihastumisest Pühas Vaimus.
Usun, et üks püha viha peaks aegajalt tõusma me sees,
et me ei ole vaid sellised mömmid: "No ma ei tea...no näed juhtus..."
Ei! Sa pead ütlema: "Saatan, ma ei lepi sellega enam!
Ma lihtsalt ei lepi sellega enam!"
Ilmselgelt ei mõelnud Jeesus seda otseselt, kui ütles,
et silm tuleb peast välja lüüa, või käsi-jalg maha raiuda.
Küll aga pidas Ta silmas seda,
et kui su elus on asju, mis sind solvavad, sulle halba teevad;
mis hoiavad sind eemal Jumala parimast su jaoks,
siis sa pead tegelema nende asjadega oluliselt jõulisemal moel.
Matteuse 11:12 on üks võrratu kirjakoht:
"...tänini rünnatakse taevariiki ja ründajad kisuvad selle endale."
Need sõnad "rünnatakse" ja "ründaja"
lähtuvad kahest erinevast kreekakeelsest sõnast.
"Ristija Johannese päevist tänini rünnatakse taevariiki
ja ründajad kisuvad selle endale."
Kui paljud teavad, et Jumalariiki rünnatakse?
Kuhu iganes me ka täna ei vaataks,
kõikjal rünnatakse jõuliselt Jumalariiki.
Saatan vihkab Jumala tööd ja ta on täiesti tagajalgadel selletõttu
sest ta teab, et ta aeg on otsakorral.
Aamen?
Kuid siis on seal laiendatud tõlkes öeldud, et ründajad..
Ma olen ründav naine.
"Ründajad saavad selle jõuga endale, kui kalli aarde,
saades osa taevasest kuningriigist, mida nad on tulihingeliselt otsinud
ja mille nimel jõudsalt pingutanud."
Me peame võtma pisut ründavama positsiooni.
Mõtlesin just eile toidu peale ja sellele, kui kõrini mul on sellest,
et toit juhib kõigi elusid.
Mul on kõrini sellest, et toidust on saanud oht inimestele.
Jumal andis meile toidu nautimiseks,
kuid samas ka enesekontrolli anni selle üle.
Nii et ma vihastasin toidu peale.
Mitte selle osa peale, mida me naudime,
aga tõsiasja peale, et see imeline kingitus Jumalalt
püüab kontrollida nii paljude inimeste elusid.
Seetõttu peame ütlema: "See on naeruväärne!
Ma ei lase enam muffinitel, küpsistel ja pizzal juhtida tervet oma elu!"
Tegelikult ka!
Tahaks loota, et meis on ikka nii palju südikust, et olla üle neist.
Et öelda koogitükile: "Ma ei söö sind!"
"Ei! Ma olen sind juba see nädal mitu korda söönud ja mulle aitab!
Ma olen pea ja mitte saba! Ma ei jää su alla, vaid olen sust üle!
Mul on piisavalt distsipliini ja enesevalitsust,
nii et ma ei lase teil valitseda enda üle!"
See kõik tuleb muide kõva häälega välja öelda.
Kuidas oleks, kui ütleksid magustoidule:
"Kui sa arvad, et sul on õigus valitseda mu üle,
siis arva veelkord!
Sa ei valitse mu elu üle!"
Kuidas oleks lood kõigi oma kliendi -ja krediitkaartidega,
öeldes neile: "Nüüd aitab!
Te ei tari mind enam üha sügavamale ja sügavamale võlgadesse!
Mul pole vaja kõike seda nodi, mida te sunnite mind ostma
ja ma ei kavatse maksa eluaegseid osamakseid asjade eest,
mida ma ei suuda isegi vajadusel üles leida."
"Ma ei usu enam neid valesid, et ostan praegu
ja maksma võin hakata alles 6 aasta pärast."
Teate, kogu see mõttetu jama, mida meile igalpool aetakse.
Ma olen täna päris äksi täis.
Kui paljud on nõus minuga?
Aamen?
Kogu asja tuum peitub selles, et seni, kuni sa kõike seda talud,
selle pärast masendusse langed,
end selle pärast haletsed,
selle pärast virised
ja selle pärast nõustaja juures käid...
Ma ei ütle midagi halba kõigi nende asjade kohta.
Ma ei ütle, et see oleks vale seda teha.
Mida ma ütlen, on see,
et varem või hiljem pead ajama selja sirgu
ja võtma vastutust oma elu eest, öeldes: "Jumal, Sina oled mu Jumal.
Ja kui keegi üldse võib olla vaba, siis mina see olen!
Seetõttu ka ma ei lepi enam kõige selle jamaga."
Mina ja mu vend kasvasime ilmselgelt ühes ja samas peres,
ühtede ja samade vanemate käe all
ning me mõlemad kogesime kuritarvitamist,
ainult et erinevatel viisidel.
Mu isa kuritarvitas mind seksuaalselt, millega käib alati kaasas
ka vaimne, verbaalne ja emotsionaalne kuritarvitamine.
Mu ema ise elas suure hirmu all ega teadnud, kuidas mind aidata,
nii et ta lihtsalt ignoreeris kõike.
Kuid see oli suur viga,
sest see avaldas negatiivset mõju ka tema elule.
Mu vend koges teistlaadi kuritarvitamist,
sest tal otsekui polnudki isa, kes oleks tema jaoks olemas olnud.
Isa õpetas teda hoopis jooma, ropendama ja naistega ringi tõmbama.
Nii et isa õpetas talle kõiki valesid asju.
Mu vend oli 17-aastane, kui ta läks mereväkke
ja seal ta õppis narkootikume tarbima.
Mu vend on minust 9 aastat noorem, mis tähendab seda,
et kui ta veel elaks, oleks ta 61-aastane.
Kuid kahjuks lõppes ta elu 2-3 aastat tagasi
ühes Los Angelese mahajäetud hoones.
Olime püüdnud teda mitmeid kordi aidata
ja ta isegi elas minu ja Dave'i juures päris pikka aega,
saades oma elu isegi korda.
Kuid igakord, kui ta jälle omal käel elama hakkas
ja ise enda eest seisma, otsustama ja vastutama pidi,
pani ta alati puusse.
Ta järgis otsustamisel oma tundeid ja seda, kuidas ta hetkel tundis;
järgis hetkelist mõnutunnet järjekordsest doosist või napsust.
Nii et tegi igakord vale otsuse.
Lõpuks saatsime ta Los Angelesse ühte kristlikku taastuskeskusesse,
lootes, et ta tuleb mingi aeg St.Louis'sse tagasi.
Samas mitte minu alluvusse tööle, kuna see lihtsalt ei toiminud.
Saatsime ta LA'sse ja sealne pastor lubas,
et armastavad ja aitavad mu venda, mida nad ka tegid.
Ta osales seal programmis kuu aega ja tal läks väga hästi.
Ta sai kaineks ega tarbinud enam uimasteid.
Talle anti ka pisut taskuraha
ning ta täitis torulukksepa kohuseid, mis oli ka ta eriala.
Kuid peale 1 kuu möödumist läks keskuse juhi juurde,
tänas teda kõige abi eest ja ütles, et see ikka pole tema jaoks.
Palus, et ta viidaks haiglasse,
sest ta tahtis rohtusid ja valuvaigisteid.
Tahtis midagigi, mida ainetena sisse võtta
ja üsna peagi peale seda suri ühes mahajäetud hoones.
Mis värk siis sellega nüüd oli?
Siin olen mina,
kuulutades evangeeliumi suurele osale kogu maailmast,
nautides elu ja kõike sellega kaasnevat
ning nähes, kuidas Jumala tõotused täituvad.
Kas ma olen mingi eriline väljavalitu
ja mu vend lihtsalt eikeegi, kelle jaoks polnudki võimalust?
Ei!
Usun siiralt, et Jumala tõotused kehtivad kõigi puhul,
kes vaid otsustavad uskuda Temasse.
Las ma öelda sulle:
sa võid omada kõike, mida Jumal on sulle tõotanud, aga...
Mina võitlesin nende tõotuste eest, mu vend aga mitte.
Mina võitlesin, aga mu vend mitte.
Ma võtsin ründaja positsiooni kõigi sidumiste suhtes oma elus.
Sa ei saa lihtsalt uppuda nende asjade sisse ja halada seal.
"Oh, kui ma vaid oleks õnnistatud!"
"Oh, kui vaid poleks neid kiusatusi!"
Ma ütlesin omal ajal: "Kui vaid Saatan jätaks mu rahule!"
Ilmutus, ilmutus! Saatan ei kavatsegi sind rahule jätta!
Ei nüüd ega mitte kunagi!
Seetõttu pead teadma, kes sa oled Kristuses ja ütlema:
"Tagane minust, Saatan,
sest Jeesuse nimel sa ei valitse mu elu üle!"
Aamen?
Jumal ütles mulle tookord:
"Sa võid kas haletseda end, või olla mõjuvõimas,
aga mitte mõlemat korraga, nii et vaata, kumma kasuks otsustad."
Osad teist võiks kogeda läbimurdeid oma elus,
kui asuksite rünnakule oma enesehaletsuse vastu.
Igakord, kui Saatan kutsub teid end haletsema, peate hüüdma:
"Ei! Olen juba niigi kulutanud liiga palju aega enesehaletsusele.
Ma olen õnnistatud Issandas
ja seetõttu ka ei kavatse enam haletseda end."
Mäletan neid esimesi kordi,
kui Jumal hakkas mulle näitama, kuidas nautida igapäevaelu.
Ma isegi ei teadnud, et see on võimalik.
Arvasin, et selleks peab tegema midagi erilist, suurt ja silmatorkavat.
Jah, sa ehk võisid nautida reedet, kui oli palgapäev,
aga ometi mitte esmaspäeva, teisipäeva, kolmapäeva, neljapäeva.
Neid päevi ei saanud ju ometi nautida!
Heal juhul võisid nautida puhkust,
aga peale seda olid omadega jälle mülkas,
sest ees ootas 52-55 töönädalat enne järgmist puhkust.
Mul polnud aimugi, et võin nautida toidupoes käimist
või liikluses liiklemist.
Et Jumal annab mulle väe seda kõike nautida.
Mõistate te, et teile on antud vägi nautida väikeseid, lihtsaid asju,
mis teisi inimesi ajaks igavusest hulluks.
Te võite nautida mida iganes, sest Jumal elab teis ja Tema on rõõm.
On äärmiselt oluline,
et teaksid Jumala lapsena oma väärtust
ja rakendaksid seda meelevalda, mille Jumal on sulle andnud.
Ära solva iseennast ega sõdi iseendaga seeläbi,
et lased Saatana hukkamõistvatel mõtetel
valitseda oma elu üle.
Täna pakume sulle CD'de sarja: "8 moodust elada konflikti vabalt"
Lisaks sellele pakume ka raamatut "Kahanda mind armastama".
Kõige olulisem asi, mida tegema peame,
on elama armastuses.
Osa sellest tähendab ka seda, kuidas armastada ennast õigesti.
Usun, et need materjalid on sulle abiks.
Avasta rõõm, mis lähtub kõigist su suhetest,
kus valitseb rahu ja armastus.
Isegi neis kõige raskemates suhetes.
Telli endale CD'de komplekt "8 moodust elada konflikti vabalt",
millele lisaks kingime sulle raamatu "Kahanda mind armastama".
Telli Joyce Meyer'i kodulehelt.
Järgmises saates...
Peamine asi, mille tahan, et meelde jätaksite,
on minu ja mu venna lugu.
Kaks inimest, kes kasvasid üles samas kodus
ja kellel olid võrdsed võimalused.
Üks neist suri mahajäetud hoones,
teine kuulutab evangeeliumi.
Oled sa kunagi tundnud, otsekui Jumal on pahane su peale?
See on suur probleem nii koguduses, kui väljaspool seda.
Kuid mõistes Jumala armastust,
saad sa ka vabaks süüst ja hukkamõistust.
Nii paljud põgenevad hirmununa Jumala eest,
selle asemel, et joosta Tema juurde.
Otsusta kohe praegu,
et sa ei veeda enam päevagi tundes hirmu Jumala ees
ja teadmises, et Jumal pole pahane su peale.
Uus Joyce'i raamat nüüd müügil.
Küsisime Joyce'i organisatsiooni IT tehnikutelt,
mis neile Joyce'i kodukal kõige enam meeldib?
Lihtsamalt öeldes:
sa võid sealt vaadata terve nädala jao "Igapäevaelu rõõmud" saateid enne,
kui need veel eetrissegi jõuavad.
See on päris lahe!
Just nii! Terve nädala jagu "Igapäevaelu rõõmud" saateid enne,
kui need veel eetrissegi jõuavad.
Täpsem info ülaltoodud aadressilt.
Tõlge: Anne-Ly Raukas
Nähtud saade valmis tänu J.Meyer'i teenistuspartnerite toele.